# Зачаклована

Алексей Михайлович Соколюк

ЗАЧАКЛОВАНА


Ти мене зачаклував,

заманув у темн╕ хащ╕.

Заморочив-закохав

╕ лишив напризволяще.

На дорогу стовпову

вибираюсь, як ум╕ю.

Бо без тебе не живу --

живот╕ю... Живот╕ю...


Присп╕в:

Засина╓ душа, засина╓.

Невагомий туман огорта╓.

Колиса╓ мене, колиса╓

к╕т Баюн.

Забуваю... Про все забуваю --

де дорога в╕д пекла до раю.

Бо кохаю, тебе я кохаю,

м╕й чаклун.


Об╕йшла я сто шлях╕в,

с╕м чоб╕т зал╕зних стерла.

Серед ноч╕ в╕д жах╕в

ледь не вмерла... Ледь не вмерла!

Нал╕тали кажани,

в╕д русалок ут╕кала.

Перестр╕вши три сосни,

заблукала... Заблукала...


(Присп╕в)


Серце ти мо╓ забрав

╕ сховав його з к╕нцями.

М╕ж кущ╕в ╕ буйних трав

чимчикую ман╕вцями.

Я в╕зьму на себе гр╕х --

н╕ на мить не розлучатись.

╤ в об╕ймах у тво╖х

прокидатись... Прокидатись...


(Присп╕в)