# Пан╕ Л╕л╕я

Алексей Михайлович Соколюк

ПАН╤ Л╤Л╤Я


Я з Вами, признаюсь, моя чар╕вна пан╕,

Зустр╕тися сп╕шу, немовби в перший раз.

Побачу -- ╕ замру в н╕мому здивуванн╕,

Що з Вами живемо в один ╕ той же час.


Присп╕в:

Л╕л╕я!

Коштовна кв╕тка -- пан╕ Л╕л╕я!

Ви -- моя

в╕драда св╕тла, пан╕ Л╕л╕я!

Зичу я,

щоб завжди кв╕тла пан╕ Л╕л╕я!

Л╕л╕я!

Л╕л╕я!

Л╕л╕я!


Н╕ крихти не додать, моя шляхетна пан╕,

До безл╕ч╕ чеснот, що доля Вам дала.

Ну, хто ще так, як Ви, под╕литься скарбами

Душевно╖ краси й сердечного тепла?


(Присп╕в)


Ц╕лую руки Вам, моя премудра пан╕!

Бо знаю, що й тепер, ╕ пр╕сно, й повсякчас,

Отруту з Ваших рук я вип'ю без вагання,

Оск╕льки на добро усе, що йде в╕д Вас.


(Присп╕в)


Дозвольте побажать, моя ласкава пан╕,

Щоб коло р╕дних душ м╕цн╕ло та росло.

Та нав╕ть у думках ╕ т╕нь розчарування

Н╕коли у житт╕ не хмарила чоло.


(Присп╕в)