# Мельпомен╕

Алексей Михайлович Соколюк

МЕЛЬПОМЕН╤


Без тебе жити вже н╕ дня не можу!

Ти -- ╕деал, з╕брання вс╕х чеснот.

Найменшу крихту в╕д тво╖х щедрот

сприймаю вдячно, н╕би ласку Божу.


А ти -- до пр╕рви з зоряних висот

мене скида╓ш за похибку кожну.

Та я на тебе знов ╕ знову сходжу,

щоденно сходжу, мов на ешафот.


За що ти слуг отрую╓ш сво╖х,

струмуючи наркотиком у венах?

Безжал╕сно ласкава ╕ скажена.

Кривав╕ сльози кр╕зь веселий см╕х,

водночас -- благодать ╕ смертний гр╕х...

Володарка душ╕ мо╓╖, -- Сцена.