# Putins Lycka Med Nicholas Ii-12

Олег Павлович Рыбаченко

I Kina , erövrat av tsarryssland, fortsätter mindre skärmytslingar och små uppror av lokala kommunister bryter ut. Generaladjutant och evige pojken Oleg Rybachenko fortsätter att undertrycka upproren. Det är 1939. Tsar Nicholas II fyller sjuttioett år och i Nazityskland förbereder Hitler intensivt det tredje riket för krig. Och det är fortfarande oklart vart Führern kommer att vända sig, tillsammans med Ryssland mot ententen, eller tillsammans med ententen mot Ryssland!

PUTINS LYCKA MED NICHOLAS II-12

ANTECKNING

I Kina , erövrat av tsarryssland, fortsätter mindre skärmytslingar och små uppror av lokala kommunister bryter ut. Generaladjutant och evige pojken Oleg Rybachenko fortsätter att undertrycka upproren. Det är 1939. Tsar Nicholas II fyller sjuttioett år och i Nazityskland förbereder Hitler intensivt det tredje riket för krig. Och det är fortfarande oklart vart Führern kommer att vända sig, tillsammans med Ryssland mot ententen, eller tillsammans med ententen mot Ryssland!

. KAPITEL nr 1

Oleg Rybachenko, även om han såg ut som en pojke på omkring tolv år, men kanske lite äldre, är han ett ganska stort barn , i ungefär fjorton år var han både general-in-chief och en adjutant general, och hans karriär fortsatt. Han flyttade snabbt runt i Kina och satte upp köttkvarnar där.

Den 7 januari - precis på ortodox jul, kämpade generalen tillsammans med flickan Margarita med en mycket imponerande hord i södra Kina. Detta var den svårfångade Mao Zedongs Röda armé.

Terminator-barnen var dock inte rädda. Och de rusade till attack.

Oleg kastade en bumerang med sina bara tår. Han flög över och högg av flera huvuden och återvände sedan till pojken.

Den unge krigaren utbrast:

- Vår seger är precis runt hörnet!

Och bruket utförde svärdstekniken och skar av de kinesiska huvudena.

Margarita är också på attack.

Och hennes bara, mejslade ben på en tolvårig flicka kastade den mördande ärtan, med stor destruktiv kraft. Och bitar av sönderrivna och stympade kineser flög åt alla håll.

Hon är en så underbar tjej. Hon gick med på att som vuxen bli en tjej och inte bara en vanlig, utan en odödlig och cool sådan. Och nu kämpar han som ett monster.

Och rebellkinesernas svärd hackas till våt kål.

Flickan sjöng:

Jag tittade mot himlen

Och hon gjorde mirakel!

Och Margarita kommer att le med pärlande, ganska stora och inte alls barnsliga tänder.

Oleg Rybachenko, denna evige pojke, anmärkte:

- Att döda människor är inte bra. Men du måste...

Och krigarbarnen blev verkligen vilda.

Och de hackade med vild och otrolig frenesi. Och med bara tårna på sina barns fötter kastade de förintelsepresenter. Och de slet den attackerande kinesen i småbitar. Det här är en kamp.

Formellt är Kina en del av det ryska imperiet. Men i själva verket separerade en del av det tillsammans med de lokala kommunisterna.

Och nu för han krig...

Margarita kom ihåg att detta bara var ett av hennes uppdrag. Men när hon gick till Stalins läger i ett annat universum var det kanske ännu svalare där. Föreställ dig en tjej på omkring tolv år i en stalinistisk fängelsehåla.

Först gripandet. Sedan en förödmjukande och noggrann sökning av barnet, och sedan fotografering i profil, hel ansikte, halvt i sidled och bakifrån. Och så tog de flickans fingeravtryck från hennes händer och tryckte samtidigt de bara sulorna på hennes små, graciösa fötter på vita pappersark.

Och fotavtrycken på både armar och ben blev vackra. Det är bra att de åtminstone inte rakade sig. Trots att de kammade håret på jakt efter löss hittade de lyckligtvis inga. Och de skickade mig att ta en dusch, beströdd med blekmedel.

Och så blev Margarita en fångeflicka. Dessutom var det nödvändigt enligt instruktionerna. Och för att sitta på britsen skrev hon bara inför vittnen: "Stalin är det sovjetiska folkets bödel." Och det räckte!

Och hon skickades utan rättegång till en barnarbetskoloni för flickor. Där arbetade vackra, unga fångar barfota från frost till frost. Och bara på vintern fick de fula filtstövlar.

Margarita föredrog dock att arbeta barfota i snön. Det var mycket smidigare och bekvämare. Och flickans bara små fötter fryser inte i snödrivorna, för flickan är inte enkel, utan evig och odödlig.

Och i kolonin identifierade hon en vampyr. Och hon högg ihjäl honom med en tunn rakhyvel gjord av speciellt magiskt silver.

Därefter rymde hon från barnkolonin. Och hon gick flera hundra kilometer barfota genom Sibiriens snödrivor.

Flickan sprang och vrålade:

- Jag vill att regndraken ska dö! Må det bli fred i världen!

Nu slåss de mot kineserna tillsammans. Och här måste det sägas att i Maos armé är det inte bara infanteri. Det finns också kavalleri. Och hon försöker attackera det kämpande paret igen. En pojke och en flicka högg ner de attackerande kineserna med svärd, skär dem i bitar så att de blodiga bitarna rör sig.

Oleg Rybachenko sjöng:

Jag ser förmörkelser på himlen

Kina rusar mot Ryssland...

Hämnd brinner i unga hjärtan,

Ge mig hjärnan!

Och pojkkämpen kastade upp en ärta av förintelse med sin barfota, barnsliga häl och spred de kinesiska leden. Och det var verkligen ett extremt effektivt dödande.

Oleg skrattade och svarade:

- Jaha, bestämde du dig för att ta det och ordna ett följe?

Och pojkens svärd drev kvarnen.

Margarita, den här terminatortjejen tog och kastade en ärta av förintelse och slet isär horden av kinesiska kämpar. Och de flög helt enkelt åt olika håll med armar och ben avslitna.

Flickan kvittrade:

- Det kommer ett nytt resultat - vi kommer att skicka alla fiender till helvetet!

Oleg kom ihåg en av de alternativa berättelserna.

Under nittonfyrtiofyra inträffade förändringar i ledningen för det tredje riket. Hitler dog av gift på sin födelsedag den 20 april. Och hans efterträdare, Hermann Göring, upphävde alla antisemitiska lagar och erbjöd västländerna vapenvila och förhandlingar. Tja, det viktigaste är att utlysa vapenvila och inleda förhandlingar. Och de kan hålla på i det oändliga.

Nya tyska och utländska divisioner anlände från Tyskland, Frankrike och Italien. När det gäller flygplansproduktion var det tredje riket och de territorier som det ockuperade i nivå med Sovjetunionen. Och när det gäller stridsvagnar och självgående vapen är de nästan lika.

Dessutom var tyska flygplan överlägsna sovjetiska flygplan i beväpning, fart och pansar. Ja, och tankar också. Den nya T-34-85-tanken har precis börjat tas i produktion, och produktionen av "Panthers" och "Tigers" har redan felsökts. Och tyskarna har stridsvagnar och självgående vapen som är mycket kraftfullare än de sovjetiska. Och viktigast av allt, det finns fler av dem.

Och Göring har lättare för bränsle - eftersom de allierade inte längre är bombningsfabriker som producerade bensin från kol. Plus mer förnödenheter från USA och brittiska kolonier.

Så Führern lever. Och den populäraste och kanske mest begåvade tyska befälhavaren, Eric Rommel, utsågs till ny överbefälhavare för tredje rikets markstyrkor! Och han har förstås strategiskt tänkande. Och han insåg att sovjetiska trupper förberedde en offensiv i Vitryssland.

Och där är huvudkrafterna samlade. Men det är svårt att försvara i centrum - det finns för många träsk, en hel balkong i Polesie, så operativt förstås, och inte bokstavligt. Och det finns många partisaner där. Och det är bättre att inte överföra trupper till Vitryssland, utan att själva slå dem på en annan plats. Och typsnittets konfiguration antydde att det var bäst att göra detta i söder. Från Moldavien och västra Ukraina i konvergerande riktningar. Och därigenom organisera en enorm kittel av sovjetiska trupper. Inklusive från två stridsvagnsarméer. Det som måste sägas är en mycket bra strategisk idé.

Dessutom tänkte de förmodligen själva på en offensiv i Sovjetunionen och underskattade att fienden också kunde attackera. Det bör noteras att i Nazityskland var produktionen av stridsvagnar och självgående vapen inte längre sämre än Sovjetunionen. Särskilt efter att bombningarna av det tredje riket upphörde. Dessutom ledde övergången till T-34-85 från T-34-76 till en tillfällig minskning av tankproduktionen, och IS-2 var fortfarande rå och hade många barnsjukdomar. Men tyskarna hade redan främjat produktionen av Panther, och denna tank var mycket bra när det gäller körprestanda, beväpning, frontalpansar, optik och bekväma förhållanden för besättningen och kanske bättre än de sovjetiska.

Så Rommel hade en allvarlig fördel i antalet stridsvagnar och självgående kanoner och i deras kvalitet. Och varför inte slå från flankerna? Är detta en dålig idé? Det är sant att i verkligheten vågade inte tyskarna göra detta. Men nu är de starkare. Även i den verkliga historien hade Nazityskland i juni 1944 sju tusen åttahundra stridsvagnar och självgående vapen på östfronten, och Sovjetunionen hade sju tusen etthundra. Sovjetunionen hade en fördel inom flyget, men främst på grund av att tyskarna behöll två tredjedelar av flygplanen på västfronten. Tja, inom infanteriet och artilleriet är fördelen sex sexhundra mot fyra fyrahundra miljoner. Tyskarna överförde dock en miljon soldater från Frankrike och ytterligare trehundratusen från Italien, tvåhundratusen från Norge och ytterligare en halv miljon från den tyska reserven och etthundrafemtiotusen från Belgien och Holland. Plus ytterligare några italienska divisioner, och flera divisioner från Holland och Belgien bland de lokala nazisterna, och något annat från Danmark. Jo, och även utbytet av krigsfångar med de allierade. Bara här finns mer än en miljon italienare. Och det finns en hel del tyskar också - tvåhundratusen från bara Afrika, plus även från Italien. Och det som är mest värdefullt är det avsevärda antalet piloter som skjutits ner i Storbritannien och i Medelhavet och i Norge. Detta är stor makt.

Dessutom minskade tyskarna produktionen av ubåtar och avbröt FAU:s missilprogram. Och det som frigjordes gick till stridsvagnar, flyg, artilleri och det senaste automatgeväret MP-44. Det senare var andra världskrigets bästa automatgevär. Men nu när det inte sker några bombningar kan det tillverkas i stora mängder. Ja, och köp några saker i väst, så det är lättare med legeringsämnen.

Så ställ maskingeväret i serie och gör det svalare. I infanteriet finns det redan ungefärlig jämlikhet, i stridsvagnar har tyskarna en mycket mer betydande fördel. Tio stridsvagns- och fem SS-divisioner drogs tillbaka enbart från Frankrike. Och detta är styrka. Plus att fler stridsvagnsdivisioner och självgående kanoner "Ferdinand" från Italien gick till östfronten. Och plus den ökade produktionen av bilar och utrustning på grund av upphörandet av bombningen av tredje rikets territorier och ockuperade länder.

Plus, i USA finns det ett överskott av Shermans som nu inte har någonstans att placera dem, så landningen i Frankrike ställs in. Så varför säljer inte tyskarna dem på kredit? Rommel gick med på att köpa Shermans, även om endast de med en långpipig 76 millimeter kaliber pistol. Amerikanerna har dock redan släppt en hel del av dessa. Och dessa stridsvagnar är inte värre än trettiofyra, och inte alltför sämre än Pantern. Och kanske till och med bättre än de gamla trettiofyra, och betydligt, och lite bättre än de nyaste. Tredje riket hade således en betydande fördel i stridsvagnar, mer än elva tusen mot sju. Dessutom fick Sovjetunionen inte en del av utrustningen under Lend-Lease. Så balansen i teknik, både i stridsvagnar och inom flyget, och i bilar och lastbilar, blev till tyskarnas fördel.

Endast inom infanteriet och artilleriet rådde ungefärlig jämlikhet. Det något större antalet sovjetiska kanoner uppvägdes av tyskarnas lätta överlägsenhet i vapenkalibrer. När det gäller kvaliteten var det tredje rikets stridsvagnar och flygplan bättre än de sovjetiska. Yak-3 har ännu inte kommit i produktion, LAGG-7 har också precis börjat tillverkas. Och tyskarna har utvecklat en förbättrad Focke-Wulf, en ny version av ME-109 med förbättrade vapen och en motor i serien, vissa fordon har fem luftkanoner, och Focke har alla sex. Stor fördel i att döda makt. Och bombplanet Yu-288 gick i produktion. Och han är stark både i fart och bomblast. Jetflygplan hade precis börjat gå in i massproduktion och var fortfarande dyra och ofullkomliga.

Men jetplan är väldigt bra som spaningsflygplan, och du kan inte hänga med dem.

Tiger-2-stridsvagnen hade bara precis börjat träda i tjänst med trupperna, men fanns redan i enheter, om än i relativt små mängder. Men vanliga tigrar har redan blivit välstämplade. Panther-2-tanken gick igenom födelsevåld, och på något sätt var det problem med den att starta den i serie. Men generellt sett har tyskarna redan fått ett övertag i tekniken. Och de kunde bryta Sovjetunionen. I söder har tyskarna i allmänhet en överväldigande överlägsenhet i stridsvagnar. Så vi kan redan attackera.

Dessutom låtsades tyskarna att de bara förberedde sig för försvar och inte skulle anfalla. Och de gav till och med den offensiva operationen namnet "Carpathian Wall" så att underrättelsetjänsten skulle tro att det bara handlade om försvar.

Kort sagt uppnåddes både strategisk och taktisk överraskning. Dessutom är tigrarna bra som ett medel för genombrott. Och den femtonde juni, fyrtiofyra, utdelades ett förkrossande slag på flankerna av denna avsats. Och den sovjetiska försvarslinjen var bruten.

Det värsta var att tyskarna tog över luftens överlägsenhet och hade initiativet.

Även om det i verkligheten var tvärtom och nazisterna förlorade luftherraväldet. Men om Focke-Wulf används på rätt sätt, så är den naturligtvis mycket starkare och effektivare än Yaken, både i hastighet och i beväpning och vertikal manövrerbarhet. Och det här fordonet kan också användas både som ett attackflygplan och som ett bombplan i frontlinjen. Och tyskarna hade också en mer avancerad TA-152 - en utveckling av Focke-Wulf. Den har bättre flygegenskaper och bättre beväpning.

Och den tyska 30-mm luftkanonen hade ingen motsvarighet i stridseffektivitet.

Och nu, på grund av tillgången på bränsle och olja från kolonierna Storbritannien och USA, hade tyskarna inte längre någon kredit för bränsle. Och naturligtvis började nazisterna sätta press på de sovjetiska piloterna grundligt. Huffman stod ut som en ny stjärna.

I andra frågor dök två vackra piloter upp: Albina och Alvina. Och båda är spektakulära blondiner. Och låt oss skjuta ner sovjetiska plan utan nåd. Och hämta dina räkningar. Dessutom kämpade dessa tjejer uteslutande barfota och i bikinis i nästan alla väder. Och det var väldigt coolt.

Ja, ingen kan motstå sådana kvinnor.

Kort sagt, på några dagar avancerade tyskarna hundra kilometer på varje sida och gick in i operationsutrymmet. Och Stalin var bokstavligen hysterisk.

Rommel räknade tydligen ut allt. Och sedan, en vecka senare, stängde de fascistiska truppernas tång. Och en enorm kittel bildades. Det här var verkligen superkul.

Så vad kan Stalin göra åt detta? Men ingenting, bara ta bort förstärkningar från centrum och kasta dem till undsättning för deras enheter, som höll på att klämmas i västra Ukraina. Och det här är inte alls den bästa idén. Och här kan bara sovjetiska flickor rädda Röda armén. Och naturligtvis är det bättre för dem att slåss barfota och bara i bikini.

Oleg Rybachenko, under tiden, högg ner kinesiska soldater med svärd. Han gjorde detta med stor ilska.

Tja, tänkte jag och kom såklart ihåg tidigare uppdrag.

Tja, eller ett mirakelvapen. I alla fall kämpade Rommels trupper framgångsrikt och tog till och med Zhitomir. Och sedan avancerade de mot Kiev och tog stad efter stad i rörelse.

Panther-2-stridsvagnen, den första experimentmodellen, dök också upp i striderna. Hans pistol hade en kaliber på 75 mm, men kaliberns längd var så mycket som 100 EL. Och detta gjorde det möjligt att träffa sovjetiska stridsvagnar på långt avstånd. Tja, tornets frontpansar är 150 mm, inklusive manteln, och framsidan av skrovet är 120 mm - i en vinkel på fyrtiofem grader. Båda sidorna av tornet och skrovet är 60 millimeter. Denna bil vägde fyrtiosju ton, med en motor på 900 hästkrafter. Kort sagt bra vapen och frontpansar, mer eller mindre tillfredsställande sidorustningar. Den skyddade i alla fall mot fyrtiofem klackar och pansarvärngevär och hade bra ergonomi och rörlighet. Hastigheten är över sextio kilometer på motorvägen, vilket är mycket anständigt för en tank som väger IS-2.

Men huvudbesättningen är fyra flickor. Och de är barfota i bikini, det vill säga nästan nakna. Och det är jättebra. Och hur de började skjuta.

Sovjetiska trupper försöker bryta sig ur inringningen. Stalin kastar fler och fler reserver i strid. Och tjejerna slåss mot ryska stridsvagnar.

Här skjuter de med bara tår.

Gerda skjuter först. Hon slår trettiofyra och vrålar:

- Tro mig, jag kommer att slita isär alla i nätet av helvetes passion.

Därefter skjuter Charlotte med sina bara tår. Och den här gången bryter den igenom en annan sovjetisk stridsvagn. Får den att brinna, glöda och detonera ammunition.

Och den rödhåriga bocken ryter:

- Ingenting kommer att stoppa oss, ingen kommer att besegra oss!

Nästa, en efter en, med sina bara tår, slog Christina. Och den här tjejen har rött-gult hår.

Och hon bröt också igenom den sovjetiska bilen och vrålade:

- I namn av odödliga idéer om förintelse!

Magda, en flicka med vitgult hår, anmärkte:

-Annihilation har inga idéer!

Och hon sparkade henne också med sina bara tår och förstörde bokstavligen den sovjetiska maskinen. Och det genomborrade bokstavligen. Och hon kvittrade och blottade sina tänder:

- Vårt jobb är att vinna för vita barns framtid!

Gerda bekräftade:

- Det här kan verkligen sägas vara en väldigt bra slogan. Och vi ska tröska och döda alla!

Och flickan sköt igen med sina bara tår. Och den här gången penetrerade dess skal den formidabla IS-2. Det bör noteras att den sovjetiska tankens svaga punkt är tornets frontpansar - alla hundra millimeter och utan en rationell lutningsvinkel.

Och den tyska stridsvagnen "Panther"-2, eller som Royal Panther också inofficiellt kallades, har 150 mm tornfrontpansar och är sluttande. Det vill säga, en tysk stridsvagn med lika vikt är bättre skyddad i pannan på en sovjetisk och är märkbart bättre. Den högra sidan av IS-2 är 90 millimeter tjock, vilket är en och en halv gång tjockare än Panterns, men detta är inte så viktigt i en stridsvagnsstrid.

Och i hastighet och manövrerbarhet är den tyska tanken mycket starkare än den sovjetiska. Med ungefär lika vikt har den tyska stridsvagnen en motor på niohundra hästkrafter, medan den sovjetiska stridsvagnen bara har femhundratjugo hästkrafter.

Om vi jämför kanonerna har den sovjetiska stridsvagnen en enorm fördel i kaliber på 122 mm jämfört med den tyska stridsvagnens 75 mm. Men den sovjetiska fatlängden är bara 48 EL, och den tyska 100 EL. Och tyskens eldhastighet är 15 skott per minut, medan sovjetens bara är två och en halv. Och Panther-2 har åttiotvå patroner med ammunition, medan IS-2 bara har tjugoåtta.

Tja, den tyska tankens optik är bättre, avståndsmätaren och pistolens siktförmåga är mycket högre. Så Rommels trupper har en överväldigande fördel.

Här skjuter Charlotte igen med sina bara tår. Och den bryter igenom en annan sovjetisk stridsvagn och vrålar:

- Men Pasaran!

Christina eldar nästa. Hon skjuter exakt med sina bara tår. Och den bryter igenom en sovjetisk stridsvagn och river ner tornet.

Varpå Christina skrattar och vrålar:

- Det framtida århundradet är vårt!

Och så knullade Magda också. Den träffade en sovjetisk bil specifikt. Och det brann genom rustningen på T-34-85.

Kort sagt, den bästa stridsvagnen från andra världskriget vid den tiden testades. Den enda nackdelen med Panther-pistolen är projektilens lilla kaliber och, som ett resultat, svag engångsskada. Men flickorna är fenomen, och de blir träffade på ett sådant sätt att sovjetisk ammunition vanligtvis detonerar och stridsvagnen blir helt förstörd.

Kort sagt, tyskarna, som hade en fördel i antalet stridsvagnar och kvalitet, och samma sak inom luftfart med ungefärlig paritet i infanteri och artilleri, utnyttjade misstagen från det sovjetiska kommandot och besegrade Röda armén på Ukrainas högra strand .

Varefter Stalin motvilligt gick med på att dra tillbaka trupper bortom Dnepr. Den här gången argumenterade han inte, och försökte därför bygga upp ett försvar. Eftersom det är svårare att ta sig över en stor flod bestämde sig Rommel för att flytta offensiven till centrum. Men här var frontlinjen jämnare, och en anständig mängd befästningar hade grävts. Tyskarna gjorde små framsteg. Sovjetiska trupper gjorde motstånd.

Dessutom spelade partisanerna i Vitryssland också en roll, som förde ett aktivt järnvägskrig och förhindrade överföringen av förstärkningar till centrum. Därför kunde tyskarna avancera från trettio till fyrtio kilometer och stötte på mer kraftfulla befästningar.

Göring var, till skillnad från Hitler, mer benägen att ta hand om tyskarnas liv och stoppade offensiven på land. Det talades om huruvida det var dags att sluta fred med Sovjetunionen. Eller åtminstone stoppa kriget och inleda förhandlingar.

Men USA och Storbritannien var inte alls emot att de två totalitära imperierna skulle fortsätta att förstöra varandra. Och Göring och Stalin ville inte heller ha en kompromiss. Tyskland och dess allierade hade förlorat för många soldater för att begränsa sina territoriella anspråk. Och Stalin ville inte förlora sina länder. Och de baltiska staterna, Vitryssland, Moldavien och halva Ukraina med Kiev är för mycket territorium att förlora. Och man kan knappast föreställa sig en sådan seger inför folket. Även om propaganda vet hur man kan lura folk.

Kort sagt, kriget fortsatte och Göring förlitade sig på en luftoffensiv. Det krävde mindre kostnader och förluster av mänskliga resurser, men mer materiella. Dessutom började jetflygplan, som var starkare, effektivare och mer manövrerbara än propellerflygplan, komma i tjänst i seriell skala. Men Sovjetunionen var helt klart sena med jetflyg.

Så till att börja med använde de ME-262 med fyra trettio millimeter luftkanoner. De var dock fortfarande inte särskilt bra plan. Visserligen var de snabba och sega, men saknade manövrerbarhet och kraschade ofta.

Mer praktiska var den skruvmonterade TA-152. De kunde användas både som attackflygplan och som bombplan i frontlinjen. Och hittills har jetflygplan producerats som ett komplement till propellerdrivna flygplan, och inte istället för dem.

Men visst dök jetbombplan upp. Till exempel "Arado", som sovjetiska krigare inte ens kunde hinna med. Och han skapade många problem för Röda armén. Och särskilt som frontlinjeflyg. Tyskarna hade också jetattackflygplan. Och situationen förvärrades.

I januari nittonfyrtiofem försökte Röda armén själv rycka fram i centrum. "Panther" 2 blev mer utbredd när den gick i serie. En bra, lätt självgående pistol, E-10, dök också upp, med en mycket låg siluett, hög hastighet och låg vikt. Och mer kraftfull med en 88-mm pistol av E-25 självgående pistol.

Den hade mycket gemensamt med Jagdpanther, men hade en tätare layout, vilket gjorde det möjligt att göra den lägre i siluett och ljusare. Dessutom förblev tjockleken på frontrustningen i en stor vinkel ganska stor - hundra millimeter, vilket gjorde den nästan ogenomtränglig för sovjetiska granater. Men än så länge har dessa självgående kanoner precis börjat anlända, och Jagdpanther förblir den huvudsakliga stridsvagnsförstörarstyrkan.

Denna självgående pistol, med normal hastighet och rörlighet, hade bra pannskydd, vände snabbt, och dess 88-milliliters pistol och 71EL längd var helt enkelt en nymf i kampen mot fiendens stridsvagnar.

Tja, Tiger 2 slogs. Till skillnad från vad det var under andra världskriget i verkligheten är det här något moderniserat, med en motor på tusen hästkrafter och ett smalare torn. Detta gjorde tanken ganska acceptabel när det gäller köregenskaper, och det lättare tornet roterade snabbare. Så Röda armén har ytterligare ett problem.

I allmänhet är tyskarna ganska starka, och deras MP-44 automatgevär är överlägset alla sovjetiska modeller, och tyskarna har en hel del maskingevär. Inklusive de köpta på kredit till USA och Storbritannien.

Yak-3 tillverkades i för små kvantiteter på grund av brist på högkvalitativt duraluminium. I verkligheten kompenserades detta av leveranser under Lend-Lease. Men nu finns de inte längre. LAGG-7 tillverkades också i mindre kvantiteter, och LAGG-5 har ännu inte tagits ur massproduktion - det finns även problem med aluminium och koppar. Och dessa nya sovjetiska plan är fortfarande underlägsna tyska plan. PE-2 var inte ett särskilt svårt plan att flyga, men 1945 var det föråldrat både moraliskt och inte bara moraliskt. IL-2 är också ett föråldrat attackflygplan, men har ännu inte utgått, och IL-10 tillverkas endast som ett komplement till det. PE-8 är ett mycket litet antal flygplan. Tu-3 är inte heller mycket. Tja, det finns ett stort problem med strategiska bombplan.

Och tyskarna fick Yu-488 - det första seriella fyrmotoriga bombplanet. Och den översteg den amerikanska B-29 med hundra kilometer i hastighet på grund av dess mindre vingarea och kraftfullare motorer. Tja, i Sovjetunionen fanns det inga sådana människor. Tja, plus att TA-400 är ett mycket kraftfullt sexmotorigt flygplan. Och det blev inget mottagande mot dem heller.

De sovjetiska truppernas vinteroffensiv var misslyckad. Attackerna misslyckades och de sovjetiska trupperna kastades tillbaka till sina ursprungliga positioner. I mitten av april försökte sovjetiska trupper rycka fram igen. Men återigen nådde de ingen framgång och blev återigen misshandlade och drog sig tillbaka.

Det tredje riket självt försökte avancera i maj. Men inte heller detta lyckades. Även om tyskarna kunde bryta sig in i det sovjetiska försvaret. För första gången deltog seriella E-100 i striderna. Fordon med kraftfulla rustningar och vapen, och mer rörliga än Mus. Men i verkliga strider lyste inte dessa mastodonter. Och tanken var lite dyr och svår att tillverka.

Sedan började tyskarna bomba Sovjetunionen ännu mer aktivt. ME-262 X dök upp, en mer avancerad manövrerbar i hög hastighet. Nåväl, ME-1100 med vingar med variabel svep började tillverkas. Men det sista flygplanet krävde högt kvalificerade piloter. Som XE-162, som trots alla sina fördelar, inklusive enkel produktion, också krävde högt kvalificerade piloter.

Tyskarna hade också ett jetbombplan med framåtsvepta vingar. Jo, och även utvecklingen av svanslösa maskiner. Både jaktplan och bombplan.

Jo, och jetglidare med benägna piloter. På sommaren dök även de första skivformade tyska helikoptrarna upp i serien. Situationen blev allt mer komplicerad.

Och i Sovjetunionen producerades mer och mer SU-100. Den hade många fördelar jämfört med T-34-85. För det första, kraftfullare vapen som åtminstone på något sätt kan bekämpa tyska stridsvagnar. Och för det andra, på grund av bristen på ett rörligt torn, är självgående vapen mycket lättare att tillverka. I den verkliga historien slutade kriget snabbt efter att SU-100 dök upp, och satsningen gjordes på den mer avancerade och bättre skyddade T-54. Men i den här världen drog andra världskriget, eller det stora fosterländska kriget, ut på tiden. Och satsningen gjordes på en självgående pistol som var lättare att tillverka och bättre beväpnad.

Det är sant att SU-en inte kunde rotera tornet, men i försvaret är detta inte så viktigt.

Så SU-100 gick in i en allt mer utbredd produktion. Hösten och vintern gick i försök att anfalla på båda sidor, men fronten blev inaktiv, som i första världskriget. Året fyrtiosex har kommit. Jetflygplanet ME-262 X har blivit mer populärt och dess hastighet har ökat till tusen tvåhundra kilometer. På sommaren ökade tyskarna sitt tryck i luften. Tja, TA-500 med jetmotorer började plåga Sovjetunionen ännu mer, inklusive fabriker i Ural och utanför Ural. Göring förlitade sig på Rysslands utmattning.

På hösten avancerade sovjetiska trupper utan framgång. Tyskarna anföll med luft och bevarade sin styrka. Så Sovjetunionen började bli trött på de värdlösa bombplanen. Och förstöra infrastrukturen.

Och så vidare tills det fyrtiosjunde året kom. På vintern försökte sovjetiska trupper attackera igen. Bland Sovjetunionens tankar dök endast IS-3 upp i serien. Fördelen med bilen var bra skydd av pannan och tornet. Nackdelen är ökad vikt, komplexitet i produktionen och körprestanda. Men IS-4 gick inte i produktion, så Stalin förbjöd massproduktion av tankar tyngre än femtio ton. I Görings Tyskland dök "Panther"-3 upp med en kraftfullare 88 mm kanon på 100 EL, kaliber, med tjockare pansar på 150 mm i en fyrtio graders vinkel på skrovets panna och ett 200 mm torn med en mantel. Och 82 mm lutande sidor. Tanken vägde sextioett ton, men motorn hade upp till 1200 hästkrafter.

Denna maskin var överlägsen de sovjetiska och var seg och mobil.

Så det fyrtiosjunde året gick... Det fyrtiioåttonde kom. I Sovjetunionen skapades äntligen en mer eller mindre acceptabel genombrottstank - IS-7, men det var svårt att producera den en masse under krigstid. Och så gick den självgående pistolen SU-130 i produktion, lättare, lättare att tillverka och mindre väl skyddad på sidorna.

I Tyskland 1949 dök "Panther"-4 upp. För första gången designade tyskarna en masstillverkad stridsvagn med bra pansarskydd på 170 mm och en mycket tät layout - motorn och transmissionen var i ett block och tvärs över, och på motorn fanns en växellåda. Sålunda, med en vikt på sjuttio ton, var det möjligt att placera frontalpansar på 250 mm, en lutning på 170 mm, beväpning på 105 mm och en pipalängd på 100 EL. Och en gasturbinmotor på 1500 hästkrafter.

Det vill säga, "Panther"-4 visade sig vara både perfekt beväpnad och ogenomtränglig för det mest populära fordonet, SU-100, även på sidan, eller nästan ogenomtränglig, bara det fanns en mycket nära chans. Både mobil och toalett. Gasturbinmotorn accelererade till och med sjuttio ton i sextio kilometer i timmen.

Således planerade fascisterna från Göring och Rommel att utveckla en offensiv mot Sovjetunionen. Till och med den sovjetiska SU-130 kunde inte penetrera "Panther"-4 frontalt, och den tyska maskinen själv tog sig an de sovjetiska på mycket långt avstånd. Och IS-3 har redan utgått. Och Sovjetunionen förlitar sig främst på något mer utbrett och enklare. Och sedan dog Stalin i maj 1949, och det verkar som att solen har slocknat helt.

. KAPITEL nr 2.

Oleg Rybachenko och Margarita Korshunova dödade ett stort regemente kineser. Men Mao Zedong själv kunde inte fångas.

Därefter tog barnkrigarna det och vilade lite. Månaden var januari etttuseniohundratrettionio. Tsar Nicholas II var på väg att fylla sjuttioett år. Och han började regera, till skillnad från den verkliga historien, år ett tusenåttahundraåttiotvå. Det vill säga att regeringen redan har gått in i sitt femtiosjunde år. Och Ivan the Terribles rekord slogs. Nicholas II själv skulle dock naturligtvis vilja slå Ludvig den fjortondes rekord av mer än sjuttiotvå år av regeringstid. Tja, vad - ta en titt. Nicholas II kommer att leva lika länge som Vladimir Vladimirovich Putin. Inte mer, men inte mindre. Och tsarens ambition är inte mindre än Putins. Så det är fortfarande ett krig framför sig, antingen mot Hitler, eller tillsammans med Hitler mot Europa. Under tiden bestämde sig Oleg Rybachenko för att kissa lite mer.

Den sista striden om Highlanders avslutades 2017. Och bland dem finns det bara två kvar - Duncan MacLeod och Oleg Rybachenko. Den senare fanns i kroppen på en pojke på ungefär tio år - det var så han blev bergsbestigare. Pojken är en meter fyrtiofem meter lång och väger mindre än fyrtio kilo. Duncan Macleod blev en enkel man, och liksom andra dödliga blev han gammal och sjuk. Men Oleg Rybachenko förblev en enkel pojke. Dessutom är det mest paradoxala att han redan var vuxen, men verkligen ville vinna odödlighet. Och han föddes inte som bergsman. Detta händer ganska sällan för människor som lycka. Jo, det finns också en organisation som ser till att hemligheten med de odödliga högländarna inte blir känd för allmänheten och andra människor, och ännu mer för underrättelsetjänsterna. Hur de lyckas göra detta är en annan historia med sin egen hemlighet. Men bergsklättrarnas kamp är över. Endast Duncan MacLeod fanns kvar - den ende som inte dödades av de andra högländarna. Men han är nu en vanlig dödlig och åldras gradvis.

Och Oleg Rybachenko, å ena sidan, är som en highlander - med en highlanders förmågor för odödlighet och återhämtning från sår, och på vissa sätt till och med svalare än en highlander. Till exempel kan en höglandare dödas genom att skära av huvudet från kroppen. Men Oleg kommer fortfarande att ha liv i det här fallet, och hans huvud kommer att återställas. Det vill säga, han är helt odödlig. Men för detta var han tvungen att bli en stilig, blond, muskulös pojke på tio år. Och från det tjugoförsta århundradet, gå till det avlägsna förflutna och utför olika typer av uppdrag där - trots allt odödlighet, och mycket coolare än högländarnas, när i princip inte ens explosionen av en vätebomb kommer att döda dig , du måste träna. När allt kommer omkring ger gudarna inte gåvor bara som det. Och Oleg höll med - frestelsen att leva för evigt var för stor. Och det skulle vara väldigt intressant att resa både runt om i världen och det förflutna. Det finns trots allt så många epoker. Sanningen är naturligtvis att det vore bättre att vara i kroppen på minst sexton år gammal - att kunna älska tjejer. Men tyvärr, vi måste acceptera högre makters villkor. Och att vara i kroppen på ett tioårigt barn, för vem vet hur länge, är sant i en odödlig kropp, vilket redan är ett plus och man kan vänta med att växa upp. Om de högre makterna är nöjda, kommer de att låta dig växa upp och förbli odödlig. Under tiden går ungen ut i strid och gör de uppdrag som de beställer, eller till och med som du vill och väljer.

Nu har den odödliga pojken stigit ner i det förflutna. Under de egyptiska faraonernas tid - detta är nästan fem tusen år sedan.

Det är vår i Egypten, det är redan ganska varmt, men inte svällande. Oleg var endast klädd i badbyxor - högre makters ekonomi. Detta är det första uppdraget, och han måste skaffa kläder själv, såväl som vapen. Och den muskulösa pojken befann sig halvnaken och utan vapen i en främmande värld. Först kände Oleg den upphettade sanden under sina bara fötter. Det är april i Egypten och det är ganska varmt. Och pojkens barns ben har ännu inte blivit grova. Han har precis fått en odödlig barnkropp och behöver fortfarande vänja sig vid den.

En varm vind blåste över en ganska stark och muskulös kropp. Han var som en barnkroppsbyggare, eller rättare sagt tränade. Volymen är inte särskilt bra, men det finns relief och djup i teckningen. Huden är måttligt solbränd, men kan snabbt mörkna i den afrikanska solen.

Pojken såg tillbaka. Sällsynta palmer växte runt. Man kan se att på långt håll arbetar bönderna. De hade några vita dräkter på sig. Bara barnen är nakna, nästan svarta av solbränna. Och någonstans i fjärran fanns en by.

Oleg ryckte på axlarna. Inget speciellt än så länge, så jag tog ett steg. Det brände lite på sulorna, men det var överlag acceptabelt och lite kittligt. Det är inte klart, egentligen, vad är hans uppdrag? Och vad skulle han göra här Och då hördes högre makters röst:

- Nu börjar byggandet av pyramiden i Djoser under ledning av

Arkitekt Imhotep. Och du måste gå dit.

Oleg Rybachenko flinade och skakade på sitt barnsliga huvud. Detta är den allra första pyramiden som byggdes i det antika Egypten. Det är så långt vi har kastats in i det förflutna. Det finns inte bara datorer, tv-apparater, radioapparater, telefoner, utan det finns inte ens krigsvagnar. Det här är tiderna.

Den instängda pojken suckade, kände en lätt knuff från en osynlig hand i ryggen och rörde sig och stampade med sina bara barnsliga fötter. Det var dags att gå, kroppen är väldigt ung, lätt och du är full av energi. Och det eviga barnet började till och med springa. Och ärligt talat, vad bra det var.

Oleg Rybachenko sprang som en snabb do, och han kände sig så glad att den odödliga pojken började sjunga och komponerade när han gick:

Jag är en pojke från den stora ryska eran,

När vi på skämt vill skaka om hela världen!

När allt kommer omkring är fantastiska människor inte alls loppor,

Och varje fighter är en idol för mig!


Jag föddes som pojke i ett speciellt århundrade,

Där datorn bestämmer på skämt...

Och vem kommer att ta på sig en mantel i förtvivlan,

Vintern är groovy och snurrar ringar!


Nej, Afrika i vårt stora Ryssland,

Men med gränslös makt Sibirien...

Och våra flickor är vackrare i universum,

Och varje pojke är en hjälte från födseln!


Älska Kristus och ära den store Herren,

Må Gud Rod härska över oss för alltid!

Bladen blir gula och blir gyllene,

Jag tror att Guds Son Svarog kommer att ge styrka!


Vi har alla många äventyr att gå igenom,

Gå längs den universella spiralen för alltid...

Vill du ha många olika fritidsintressen?

Må Gud mannen förhärligas i evighet!


Allt i världen är visserligen ett stolt ord,

I vilken det finns ett hjärta hos den Högste familjefadern.

Och det finns en fortsättning på livet efter graven,

Och vi kan nå himlen, tro mig till slutet!


Tro mig, ryssarnas storhet erkänns av planeten,

Med ett slag av ett damasksvärd krossade de fascismen...

Vi är uppskattade och älskade av alla nationer i världen,

Och snart står vi på vår planet som helig kommunism!


Vi kommer att distribuera rymdskepp till olika världar,

Och vi kommer att vara längre och coolare än alla, Rod förbjude.

När allt kommer omkring är de starkaste ryssarna piloter,

En modig fighter, han kommer att slita vem som helst i bitar!


Vi kan höja oss över universum,

Och gör något som skulle skrämma djävulen...

När allt kommer omkring är det viktigaste med en rysk krigare skapandet,

Och om det behövs kommer krigaren att rädda fäderneslandet!


Till Rysslands ära, hjältedåd,

Dra ditt svärd och kämpa hårt...

Och du tittar inte på de ryska soldaterna,

Låt oss bygga kommunismen lekfullt!


Vad som väntar i framtiden - du kan se det hårda utrymmet,

Men tillsammans, tror jag, kommer vi att få det att leva...

Och ordningen kommer att bli vacker och ny,

Och vi kommer att rena varje styggelse med eld!


När allt kommer omkring, i vårt land är Gud och fanan ett,

Den proletära soldaten är i extas för strid...

Låt några av kämparna redan ha grått hår,

Och någon utan mustasch, men också som en kung i strid!


Ryssland har nu höjt sig över världen,

De ryska örnarnas näbbar gnistrar som guld.

Skapa dig en idol av den proletära Guden,

Fler handlingar och mindre smärtsamma tankar!

Pojken sjöng med stor energi och en ringande röst. Och i det ögonblicket ropades han ut på ett språk som verkade ryska för Oleg Rybachenko. Även om ryttarna faktiskt talade fornegyptiska. Men den instängda pojken kan ha fått en gåva som ofta händer i romaner om tidsresenärer, när man efter att ha flyttat lätt kan förstå språket i den era där man befinner sig. Det är i alla fall ett stort plus.

Och ropet sa:

- Vart rusar du, slav!

Oleg stannade och tittade på ryttarna. De bar togor, ganska rymliga sådana, sandaler och turbaner på huvudet. Och de höll svärd i sina händer, och pilbågar var fortfarande synliga bakom deras ryggar. Men jag måste säga att egyptierna i antiken var kända för sin förmåga att skjuta. En av ryttarna tog till och med bågen från axeln. Oleg darrade lätt. Men så kom jag ihåg att han var odödlig. Men ändå, om en pil tränger igenom ett barns kött, kommer det att göra ont.

Därför bugade den olyckliga pojken motvilligt och svarade:

- Jag är ingen slav! Jag är son till en fri stam!

Ryttaren på den röda hästen noterade:

- Du är inte egyptier, du har blont hår. Du kan se från Europa en medlem av en barbarstam!

Oleg ryckte på sina barnsliga axlar och svarade:

- Från Europa? Jo, till viss del kan man säga det, även om vissa tvivlar!

Ryttarna hoppade fram till pojken. Enligt antikens normer är en höjd på en meter och fyrtiofem centimeter inte så liten. Detta är för det tjugoförsta århundradet - den vanliga tillväxten i tio år. Men för Egypten verkar pojken vara äldre, kanske till och med en tonåring, och inte ett barn.

Ryttaren drog ett lasso från bältet och anmärkte:

- Du är klädd som en slav, naken och barfota. Du har bara inget lim. Följ med oss så märker vi dig, och bara för att bygga pyramiden behöver vi nya, friska och fräscha slavar.

Oleg ville slåss, särskilt i en odödlig kropp, han var snabbare och starkare än vanliga barn, eller till och med vuxna. Eller så kanske han försöker slåss. Även om begreppet karate var ganska avlägset och filmiskt. Men i ett tidigare liv sysslade Oleg med boxning och var en tyngdlyftningsmästare, så han kunde ha slagit ut dessa oförskämda människor.

Men en röst som tillhör högre makter sa:

- Gör inte motstånd! En del av ditt uppdrag är att du ska vara slav under en kort tid. Till och med den största erövraren av alla tider och folk, Djengis Khan, var i slaveri - åtminstone enligt legenden.

Oleg suckade och lät ett lasso kastas runt hans barnsliga hals. Och han drogs på ett snöre som en valp.

Det var varm sand under pojkens bara fötter, och repet tryckte på hans hals. Dessutom sporrade ryttarna sina hästar, och de var tvungna att röra på benen ofta, ofta. Det är så de driver bort honom.

Pojken är dock snabb och lyckas hålla jämna steg med dem. En av åkarna säger:

- Agil slav. Kanske vore det bättre att ta honom i armén? Kan han vara en rullator?

En annan invände:

- Nej, låt honom bygga en pyramid istället. Det kommer att vara användbart för honom att få fysisk träning, och om han överlever kommer vi att överföra honom till armén.

Oleg ryste. Men han trodde genast att med sina förmågor skulle han alltid kunna fly från slaveriet. Dessutom skulle det till och med vara intressant att veta hur det är att vara slav?

I sitt tidigare liv, när Oleg gick i skolan, läste han om slaveri i det antika Rom och Egypten också. Det var tydligt att slavarna, särskilt barnen, hade det svårt. Och nu fick han uppleva det på egen hud.

I synnerhet, om du kommer ihåg romanerna om barnoffer, kommer du inte ihåg att de var tvungna att arbeta som slavar på pyramiden. Fast ibland blev de faktiskt slavar och fick en piska.

Oleg såg en rad pojkar som bar laster ovanför sina huvuden. Barnen var mörkhyade av solbränna, och ett par unga slavar hade solblekt hår som var nästan vitt. Pojkarna själva är nästan nakna, smala, men tröga, och trots sin unga ålder är deras bara fötter redan förhårda och keratiniserade.

Det finns spår av piskor på ryggar och sidor. Och ett speciellt märke på axeln - egyptisk - som betecknar faraos egendom.

Oleg tänkte med darrande att det måste vara väldigt smärtsamt när de brännmärker dig med ett varmt strykjärn. Och visst gjorde de så här mot pojkarna, och de vrålade nog fruktansvärt. Några barn hade sina huvuden rakade kala. Dock inte alla. Med en sådan afrikansk sol kan ditt huvud lossna av en sådan frisyr.

Men om du redan har fått odödlighet, då bör du uthärda: trots allt ges ingenting gratis. Och även som en nästan naken slav så känns Oleg väldigt bra. Hur lätt det är att andas när man befinner sig i ett barns kropp och är på väg att lyfta.

Och slavpojken sjöng för att höja sitt humör:

Jag är en ung superkaratekrigare,

Jag älskar att komma överens med onda fiender...

Även om en rabiat sadist attackerar,

Vi pojkar har alltid vetat hur man kämpar!


För pojkarna, tro mig, det finns inga hinder,

När horden av lurviga avancerar...

Pojken kommer djärvt att rikta sitt maskingevär,

Och fightern skjuter exakt mot onda fiender!


Pojken har en vass skattkista,

Det kommer att skära igenom alla slags rustningar...

Svarog är verkligen som en far för honom,

Han kommer att skicka en cool tjej!


Barnet är en krigare från krubban,

När frosten rusar barfota...

Du knäcker motståndaren i raseri,

Skönheter, reda ut din pojkes flätor!


Bekämpa fienden med en slangbella,

Jag slog det väldigt hårt med anti-laddningen...

Pojken vet att han är oövervinnerlig i strid,

Helt enkelt skära orc armada!


När en pojke bråkar är det klass

Han skär med ett svärd, skjuter med en sprängare...

Adidas-klass sneakers

Han provar det för den räddade flickan!


Tja, om orcen skyndar sig att attackera igen,

Då kommer den unge krigaren att slå honom med hälen...

Segrar kommer att öppna en oändlig poäng,

Visar rasande gränser!


Jag är Petka, en stark pionjärpojke,

Inte leninistisk - rymdåldern...

Jag visar alla ett coolt exempel,

Jag krossar mina fiender, de är i huvudsak loppor!


Här är en orc på en tank hastigt ihoprullad,

Jag är hans antipartikel...

Och skrovet var tjärat med hyperplasma,

Tem visade vinnarsidan!


Tja, tänk om det finns ett ondskefullt troll i striden,

Pojken kommer att hälsa honom varmt...

Det är en häftig eld i barnets ögon,

Så destruktiva barn!


Och planet, och det är ingenting,

Vi slår ner honom med ett slag...

Pojken har en stark åra i sina händer,

Och orken andas förmodligen in ångor!


Så jag högg honom med ett svärd,

Jag skar verkligen huvudet av motståndaren...

Vi bryr oss inte om alla problem alls,

Allt kan göras av en orädd soldat!


Här är en pojke som attackerar onda orcher,

Han drev bruket med svärd och skäror...

Från de bara fötterna av ett barn i snön,

Till och med gnistorna gnistrade starkt!


Och en oändlig hord av orcher,

Jag gick verkligen vilse i den här kampen...

Även om pojkens skägg inte växer,

Denna ungdom i stormen erövrar allt!


Här blåste pojken, kinderna fyllda,

Och en orkan kom från krigarnas mun...

Varför slogs de stolta killarna?

Det visar sig att orcher är dåliga!


Karateungen svingade sina svärd,

Orcher rullade som kålhuvuden...

Se detta som ett slag för en pojke,

Och den unge mannens samtal är kort!


Pojken flyttade sin bara häl in i ögat,

Så att orken känner sig tom i en våldsam strid...

Och om han slår dig med en pilbåge, är det en diamant,

Han är inte alls ledsen över att förstöra sina fiender!


Och kämpa för vårt fosterland...

Så att fäderneslandet blomstrar kraftigt,

Rusa som en mäktig örn mot himlen,

För vilket universum inte ens räcker till!


Pojke, du är verkligen ett ungt lejon,

Som dövar jorden med sitt dån...

Människors drömmar kommer inte att ha problem,

Även om Kain stör underjorden!


Han har mäktig makt

Vem slåss med armén utan att veta resultatet...

Vi kommer att få, tror jag den heliga beräkningen,

Och solen gassar över fäderneslandet!


När pojken besegrar orcherna,

Och han kommer att hacka trollerna till kål...

Monoliten kommer att visa sin vänskap,

Och trollen och vampyrerna kommer att vara tomma!


Då kommer vi att bygga ett paradis i universum,

Där vi kommer att vara lika unga som tomtar...

Om denna pojke, våga tappert,

Slåss mot fienden, och pojke sväva inte!


Då väntar den modiga kronan på dig,

Du kommer att bli en aldrig tidigare skådad kejsare...

Vinner öppen oändlig poäng,

I den ljusa och gränslösa ärans namn!

Under sång fick Oleg en piska flera gånger med all kraft. Slavpojken kände smärta, men detta fick honom bara att sjunga högre. De kom till slut till slavlägret. Det fanns bara de där pojkarna som ännu inte hade fått skägg. Men det var också stor skillnad i ålder. Från tonåringar till barn som ser ut som fyra eller fem år gamla. De unga slavarna arbetade redan. De bevakades av både manliga och kvinnliga tillsyningsmän.

Men representanter för det rättvisa könet slår slavbarn med långa piskor utan ceremoni. De flesta av de unga slavarna var antingen helt nakna eller bar länddukar. De är solbrända, nästan svarta, många har klippt hår, tunna av knapp mat och ständig rörelse.

Barnslavar befann sig i ett separat läger från vuxna slavar, men de arbetade också till utmattning, femton till sexton timmar om dagen. Pojkarna fick slag på höger axel. Bara de gjorde det inte för de minsta. De flesta av de unga slavarna var utan kedjor, men några, särskilt de större och äldre, var kedjade vid sina vänstra ben med en kedja och en kanonkula. Och detta orsakade pojkarna ytterligare plåga. För att inte tala om att min fotled också skav från kopparringen på kedjan. Det luktade många otvättade, unga kroppar. Men även övervakarna stank. De bar alla sandaler, även kvinnorna. Tydligen för att skilja sig från barfotaslavar och slavar.

Oleg ryckte till; luktsinnet i den unga, odödliga kroppen var starkare än hos vanliga människor, och det var obehagligt. I allmänhet skulle han föredra ett militärt uppdrag. Till exempel att vara pionjärer under andra världskriget. När du slåss mot nazisterna och kastar granater på dem. Det skulle till exempel vara fantastiskt att kasta förintelsegåvor mot fienden med hjälp av en bar barnsfot.

Och sedan lukta på den här stanken och...

Oleg leddes till en stenstruktur där något rök. Pojken som blev slav ryste. Han tänkte att nu skulle han nog bli stämplad. Och det glödheta strykjärnet kommer att röra vid barnets axel.

Men barnet togs inte längre till smedjan. Det var väldigt varmt här, smederna var väldigt svettiga och de stank så mycket att pojken hela tiden vände bort huvudet. Men de brände inte märket på honom, utan bestämde sig för att fästa en kedja med en boll på hans vänstra ben.

Seniorryttaren noterade:

- Han springer väldigt fort. Den ska tyglas och kärnan ska göras tyngre.

Smeden bråkade inte. Frågade just:

- När ska man brännmärka?

Ryttaren svarade:

"Han är med största sannolikhet en flykt, så hans fall bör också granskas av en domare, som kommer att utdöma lämpligt straff, varefter han kommer att brännmärkas och kanske spetsas."

Det skrattade. Oleg blev ledsen - han hade fortfarande inte tillräckligt för att sitta på en påle. Detta är verkligen uppdraget. Som ett hån.

Han kände hur en varm kopparring svepte sig runt hans babyankel.

Huden svider lite, och sedan tar smeden bort en spik från smedjan och slår in den hårt. Och slavpojkens barfota, barnsliga fot är helt fastklämd.

Och slagen kastas. Slavpojken känner av det och bränner honom till och med med ett varmt strykjärn.

Smeden flinar. Och nu rör den glödheta tången medvetet pojkens barfota klackar. Detta är väldigt smärtsamt och Oleg skriker. Smederna, och särskilt tonårsassistenterna, skrattar och blottar tänderna. Vilket de uppenbarligen inte har nog av. Oleg log. Om en tand slås ut växer en ny omedelbart ut. Så den brända hälen slutade göra ont.

Smeden blev förvånad:

- Wow! Det fanns inte ens en blåsa kvar.

Seniorryttaren sa:

- Nu till jobbet! Låt pojken jobba hårt.

Oleg togs ut ur smedjan. Stanken blev svagare. En dömd kärna släpade efter den unge fången, och det var obekvämt. Men överlag är det acceptabelt. Den odödliga kroppen var stark, och det faktum att ett allvarligt problem för en vanlig pojke inte var något för ett evigt barn. Och hans bara, barnsliga fötter får smisk och han går till slavarbete - pyramidens byggande marscherar som i en parad. Och andra barnslavar ser på med viss respekt och rädsla. För det första är slavpojken mycket muskulös, och för det andra bärs han av en kedja med en tung kärna, som en fjäder. Även om även stora tonårspojkar, vars ludd redan börjar dyka upp på hakan, har svårt att släpa kedjor med en last.

Ja, det är fortfarande bra att vara odödlig, även om man är i slaveri.

Oleg bestämde sig till och med för att sjunga igen för att visa sin oförstörbarhet:

I krig är det här vår situation,

Det finns en legion på flanken - en hel miljon rusar!

Maskingeväret skjuter vilt,

Riddaren är mycket förvånad!

Vad är ett svärd i en kamp?

Framstegen går framåt!

Du ville skära av huvudet

För att inte vara en ek-stövel!

När allt kommer omkring kan en stridsvagn bryta sitt spjut,

Enklare än att hälla över en sallad!

Ett mycket oseriöst liv

Med baksmälla, gå direkt till Arbat!

Men här är du, ett barn i krig,

Alla skämt var som bortblåsta på en gång!

Drömmer i skuggan om tystnad,

Jagar när det kommer ett slag i nosen!

Bomben kommer att explodera på en gång,

Fragmenten reste sig som en fontän!

Maskingeväret kvittrar ilsket,

En ström av bly är inte en bokhylla!

Ännu en stark våg för ett mellanmål,

Ligisten tillämpade det tydligt!

Detta är inte ett skämt - inte bang-bang,

Det finns en guldgruva i skoj!

. KAPITEL nr 3.

Februari 1939 kom, det blev en lugn paus och Oleg Rybachenko fortsatte sitt skrivande.

Slavpojken fick flera kraftiga slag av piskan under sången, men vacklade inte ens. Därefter buntades Oleg in i en vagn och kördes med piska till jobbet. Slavbarnet spände sig och släpade blocket ensam. Resten, selade, nakna, solbrända, randiga med piskor, lutade så att deras revben stack ut, utbrast barnen förvånat: wow. Och de satte fart på sina bara, små fötter med keratiniserade fötter.

Och det var jättebra. Oleg kände sig som en riktig hjälte. Och han körde vagnen med stor energi.

Pojken till höger om honom frågade:

-Är du någon slump Guds son?

Oleg svarade med ett leende:

- Till viss del, ja!

Slavpojken hade ett märke på höger axel, smal och lika lång som Oleg. Hans kropp var trådig, hans hud var nästan svart, men det var uppenbarligen inte en svart man, hans ansiktsdrag var europeiska och hans hår var solblekt ljus. Han log tillbaka, han hade alla sina tänder och sa:

- Varför är du i slaveri hos oss?

Pojken-slaven och subjektet svarade samtidigt:

- Och gudarna måste ibland genomgå tester!

Hans partner nickade:

- Ja, och Osiris dödades av Seth, och sedan återuppstod solguden!

Och så föll piskan på honom. Pojken ryste och satte fart. Det fanns uppenbarligen inte tid att prata här.

Oleg kände sig inte trött - hans kropp var trots allt odödlig, och detta var inte längre ett skämt. Men i alla fall är det lite förödmjukande att vara slav. Slavpojkarna var svettiga och man kunde inte ta ett bad här i öknen. Så du måste känna lukten av stanken. Plus att det förmodligen är ohälsosamt. Inte konstigt att så många slavar dör av epidemier.

Inte det bästa äventyret. Och då och då slår de också med en piska. Även om Oleg drar vagnen snabbt, trycker de fortfarande aktivt på den.

Pyramiden har precis börjat byggas. Och den ser stegrad ut. Och arbetet är här länge. Förmodligen kommer de flesta av pojkarna inte att leva för att se dess fullbordan. Och man kan se hur svettiga de är, och de lider av hunger och törst, och de får sällan något att dricka.

Oleg, för att muntra upp slavpojkarna, tog den och sjöng med entusiasm:

Det finns inget ljus i en mörk värld,

Nu blir svordomen rödare!

Adeln festar på folkets ben,

Och varje dag blir klyftan i affärer starkare!

Det finns en fet oligark i en Mercedes,

Han har hus och yachter till havs!

En köpte sig en skärgård,

Byggde lycka på ett brett berg!

Och vem har fantastiska pengar,

Köper tavlor och skulpturer i parti!

Beståndet hoppar som en känguru

Kursen steg med trettio poäng i maj!

Köp och sälj, och kasta återigen soporna,

Ta med nya uppdateringar från Kina!

Och vem bakar påskkakor bara med honung,

Endast en icke-ek kista kommer att få!

Men han är en rastlös oligark,

Han vill inte skiljas med lite!

Han vill ingjuta rädsla i alla sossar,

Och bjud in en utlänning med ett gevär!

Och vem är oligarkernas president?

Endast en väktare som bevakar den "coola" rikedomen!

Det finns en polis där "polisen" var förut,

Finansiellt "brödraskap" växer sig starkare med makten!

Vad är förhoppningen för de som är i fattigdom?

På nåd, eller en kunglig utdelning!

Mottot gnistrar argt på skölden,

Köp en öl och köp en bit tuggummi!

Men människan är inte född till slav,

Han måste kämpa för värdighet!

För att sätta stopp för de gränslösa "pengarna"

Så att livet är tillgängligt - som solen!

Slavpojken sjöng och de andra slavbarnen anslöt sig till.

Så sjöng de fria människors hymn, utan att uppmärksamma de onda fransarna. Och Oleg kände sig som bäst. En av de kvinnliga tillsynsmännen tände en fackla med tinder. Och branden började. Hon förde lågan till slavpojkens bara fot. Oleg kände hur eldtungorna slickade sin bara, barnsliga sula. Slavpojken biter ihop tänderna och höll tillbaka ett rop.

Handledaren fnissade och noterade:

- En ihärdig pojke.

Sedan förde hon lågan till Olegs barnsliga men muskulösa bröst. Det var mycket smärtsamt, och slavpojken utbrast:

- Vilken jävla du är!

Den kvinnliga torteraren fnissade och noterade:

- Du är en väldigt stilig pojke. Och det är väldigt trevligt att tortera vackra pojkar!

Oleg nickade och bekräftade:

- Markisen de Sade tyckte också det.

Huden på pojkens bröst blev röd och fick blåsor. Men så försvann de plötsligt. Och igen dök en jämn och jämn, mycket vacker solbränna upp, och pojkens bröst såg ut som två kombinerade sköldar.

Övervakaren frågade:

-Vem är markisen de Sade?

Oleg svarade med ett leende:

- En mycket legendarisk person! Och på något sätt liknar dig!

Kvinnan skrattade och noterade:

- Förmodligen lika vacker som jag!

Och hon rörde sina ganska breda och massiva höfter.

Och så märkte hon:

- Dina brännskador försvann direkt. Är du gudarnas son?

Slavpojken svarade med ett leende:

- Till viss del, ja. Men om du behöver vara en slav, så finns det ett kommando från högre makter!

Oleg ökade sedan sin takt. De andra barnen drog inte längre vagnen och det var lättare för dem. Så stenblocket lastades av och sattes in i väggen. Den förlorade pojken hjälpte till att göra detta. Under spänningar blev hans muskler ovanligt framträdande och stod ut som buntar av ståltråd.

Handledaren noterade:

- Du är väldigt stark! Bara en underbar pojke. Och så stilig, trots utseendet av en barbar!

Oleg nickade och svarade:

- Ja, stark!

Därefter sprang pojkarna och bar den tomma vagnen. De vilade när de sprang. Oleg överträffade dem lätt, trots att kedjan med kärnan var i vägen. Och han fångade deras avundsjuka och beundrande blickar. För ett barn är erkännande från barn också viktigt. Och Oleg, mer och mer, kände sig som ett barn. Det är inte för inte som Karl Marx sa: varat bestämmer medvetandet. Faktum är att kroppen har ett otvivelaktigt inflytande på uppfattningen av världen. Och det är bra för dig, även om du bara bär badbyxor, barfota, med en kedja på ditt bara, muskulösa, solbrända ben, och de slår dig på din nakna bål med en piska.

Oleg kände hur hans barnsliga och samtidigt heroiska muskler spelade, och hur mycket han var i sitt esse. Och hur behagligt den kala öknens heta sand kittlar, med sulans graciöst svängda häl.

Och även om du är en slav, som övervakarna försöker slå med en piska, är du också en ung krigare, full av styrka och entusiasm.

Oleg tog den och sjöng igen med entusiasm, och resten av pojkarna anslöt sig ivrigt:

När solen var klarblå

Jorden kokade av lågor - havet!

Livet föddes i otyglade element,

Och den slingrande Vintergatan gnistrade!

Ytan tog dock lång tid att svalna,

Men det första vattnet dök upp!

Från ammoniak, kalcium, metall,

Ett virus har skapats - ett litet för nu!

Men det tolererar inte tomhet, lita på utrymme,

Det första lilla skottet har dykt upp!

Han födde djur från olika riken,

En spik vete växer på fälten!

Men varför gör någon apa

Plötsligt lyckats bli den första bland kungarna?

I det stora, brokiga havet,

Plötsligt dök Gud upp bland djuren!

Men eftersom primaten började arbeta,

Jag plockade upp en sten, en pinne, ett maskingevär!

Jorden, du är som förnuftets huvudstad,

I alla fall lite små enligt oss!

Mänsklighetens önskan om vetenskap

Det är äldre än det verkar ibland!

Men vi fick också utstå plåga,

Ett naturligt läskigt, rasande spel!

Sök tröst från Gud

Det finns ingen lycka i livet - allt är efter döden!

Och lycka uppnås bara genom hårt arbete,

När det finns framsteg, framåt - bort från glömskan!

Naturligtvis kan Jesus inte göra det

Lycklig är den som inte vet två gånger är två!

Och om du vill ha ett rejält bord till lunch,

Uppfinn traktorn först!

Här har människorna stadigt sadlat om kosmos,

Ett kraftfullt rymdskepp är på väg mot himlen!

Lämna landet, din grälsjuka karaktär,

Eller ännu bättre, en rundtur i galaxen!

Vad kommer härnäst? Låt oss besegra ålderdom som i en saga,

Vi kommer att kunna återuppliva de nödvändiga döda!

Okänd, vi kommer att känna smärta och trötthet,

Tro, tråden krullar sig för alltid utan kanter!

Men för att det ska bli verkligt, vet

Vi måste sätta våra händer och hjärtan i arbete!

Först med en skollaptop i en ryggsäck,

Sedan klickar du på kunskap som ett spel!

Men vet att tjänande inte är värt själviskhet,

Vi är alla enade - vi är en familj!

Det finns många länder - vi hedrar vårt gemensamma fosterland,

Låt oss hålla handen och sjunga hymnen, vänner!

Det var så de sjöng, med stor intensitet och känsla och uttryck. Och deras nakna, barnsliga fötter stampade längs sanden.

Sedan lastade Oleg den tunga stenen på vagnen igen och släpade den igen. Men den här gången använde inte tillsynsmännen de andra barnen. Och de körde dem till nästa vagn. De säger att du är en stark pojke och klarar av det själv.

Oleg blev till och med lite förolämpad. Så här drar en åsna en tung vagn. Men han är en slavpojke, och han måste lyda. Och så satt ytterligare två ryttare fast vid honom. Och låt dem slå Oleg med piskor. Och de högg bokstavligen pojken när han sprang. Wow. Det är som att du verkligen har fallit i helvetet.

Oleg muttrade:

- För vad?

Ryttarna vrålade:

- Så att du inte blir arrogant och vet att du bara är en slavpojke! Förstått?

Oleg svarade argt:

- Jag är en slav bara ett tag, men min själ är fri för alltid!

Därefter började de slå honom ännu mer aktivt. Så tillsynsmännen själva var fruktansvärt svettiga och illaluktande. Även om pojken kände smärta, upphetsade det honom bara och fyllde honom med stolthet. Som till exempel pionjärhjältarna i Hitlers fångenskap. När en känsla av stolthet och ungdomlig maximalism gjorde det möjligt att orubbligt uthärda smärta, att skratta i bödlarnas ansikten, och det fanns till och med en viss njutning av att inse sitt eget mod och värdighet.

Därför stod pionjärpojkarna stadigt och överträffade de vuxna.

Och en av anledningarna till att Stalins bödlar så lätt och snabbt bröt nästan alla och tvingade dem att erkänna berodde på det faktum att offren för NKVD inte kände sig som hjältar och att utredarna inte ansågs vara fiender. Och därför lyckades Stalins bödlar i förhållande till sina egna, mer än Hitlers i förhållande till främlingar.

Oleg därför, även om han kände smärta, bidrog fysiskt lidande bara till hans självförtroende och han var som en hjälte.

Och han bar en vagn full av självförtroende och energi.

Och så vidare till pyramiden under uppbyggnad, där slavpojken lastade av stenblocket.

Därefter slutade de slå Oleg. Och han sprang tillbaka med vagnen.

Och medan han sprang, plaskade sina bara fötter, tänkte den odödliga pojken på vad hans uppdrag var. Så det visade sig vara någon form av förvirring.

I själva verket skulle det vara bättre om han antingen slogs med nazisterna, eller åtminstone med mongol-tatarerna, eller polackerna, eller någon annanstans. Trots allt gillade han själv i sitt tidigare liv att skriva om människor som hamnat i trubbel. Och de gjorde mycket allvarliga saker. Även om några var i slaveri. Till exempel Dimka. Det här är en pojke, son till en brottschef, omkring tolv år gammal, som förslavades i antikens Rom.

Han var inte heller odödlig, och naturligtvis upplevde han allvarligt fysiskt lidande. Och det var en slavpojke som arbetade barfota i bara sina badbyxor i stenbrotten, där han nästan dog. Endast stark genetik räddade honom, vilket gjorde att han kunde stå emot den extrema överbelastningen av arbete i gruvorna.

Oleg förstod förstås att han hade ett odödligt försprång, och en slav var bara ett mellansteg till något mer!

Och så lastade hon av stenblocket igen. Att jobba med pyramiden har blivit mycket roligare. Och pojken fortsatte att springa och blinkade med sina bara, solbrända ben. Detta är verkligen ett mirakelbarn. Vi kan säga att han helt enkelt är super. Och han kommer att ta alla - hugga och krossa dem. Om givetvis högre makter ger en sådan order.

Slavpojken sprang iväg och de andra slavbarnen log tillbaka mot honom. Och det var väldigt roligt. Barnet i badbyxor hade mycket framträdande och vackra muskler, och de kvinnliga handledningarna kastade lustfyllda blickar på Oleg. Det här är verkligen ett superbarn. Och hans muskler svajar som krusningar på vatten. Och den är väldigt stark och fungerar bra och snabbt. Till och med vakterna slutade slå honom.

Och så sjöng Oleg med glädje och entusiasm, hoppade upp och stampade med sina bara, barnsliga fötter:

Och vad är ordet - vår Rus',

Inte ett ljud eller klumpar på strängarna!

Varför slåss jag med svärd?

Landet som belönade världen med kultur!

Ryssland gav Kristus till alla,

En vanlig rysk kille - han blev en gud!

När allt kommer omkring är den ortodoxa tron ren,

Och idealet blev heligt för alla!

När någon döps vid ikonerna,

Även om han är utlänning tre gånger!

Med detta bugar han för Rus,

När allt kommer omkring är Jesus från Ryssland den av ledaren utvalde!

Men krig är vår eviga följeslagare,

De rasar som en våldsam orkan!

Ibland händer det att saker och ting är en sabbat,

När ödet och ödet vävs som en revolver!

Och med vem i världen var det inget krig,

Men ryssarna besegrade alla tillsammans!

Vi måste förena människor till en impuls,

Att leda folken till paradiset!

Ingen kan ta över vår löpning,

Det är inte därför vi föddes - vet allt!

Ge mig fem för mod och tapperhet,

Du hittar inte sådana fighters på sajten!

Vår framgång kommer närmare och närmare,

Även om kamrater ibland har problem - de tappar dem!

Ja, tiden har inte kommit för nöjen,

Vi krigare måste växa upp utan barnskötare!

Här kommer striden igen och vi pressas brutalt,

Men vi kommer inte att vika oss, nej, reträtt!

Även om ängen är tjock vattnad av blod,

Och det finns ingen enkel lätt lösning!

Så här sjunger Oleg Rybachenko. Och slavpojkens röst är så vacker - det är bara ett mirakel. Alla är inte kapabla till sådana prestationer.

Och detta underbara, odödliga barn är kapabel. Och det är verkligen bara en saga.

Och hans små bara fötter tog en sten och kastade den högt, och den flög långt och försvann upp i luften.

Oleg tänkte: det är inte alls dåligt att vara en superman barn, men det är så här han spenderar sina förmågor. Att bygga en pyramid - åtminstone den första av de stora? Även om å andra sidan många slavar, inklusive barn, dog under sådana byggnationer och han räddade livet på många, både pojkar och vuxna. Annars jobbar pojkarna fortfarande.

Det var många barn som föddes i de gamla tiderna och de visste lite. Därför är det inte förvånande att det finns så många pojkar på pyramidens byggarbetsplats.

Och de, med sina nakna, solbrända, svettiga kroppar, drar och hugger ner stenblock. Olyckliga barn som gör ett häpnadsväckande arbete. Men å andra sidan, i den här världen finns det ingen tv, ingen radio, inga datorer, så det finns fortfarande mycket att ha kul med.

Det finns dock redan jonglörer. Även spelet "Cleopatra" talar om detta. Närmare bestämt står du som både en monter och en skola av jonglörer. Där finns även musiker och en dansskola. Och senare dyker Sinets hus upp - med öl och ett tärningsspel och djurparker.

Och utan underhållning - fyra typer - majestätiska gods uppstår inte.

Ja, "Cleopatra" är ett fantastiskt spel - det lär dig att tänka och utveckla din ekonomiska anda. Här kan du inte argumentera mot naturvetenskap och matematik och sociologi.

Oleg springer runt och rör på sina bebisben. Återigen kastar han med de bara fingrarna på underbenen en sten och slår ner kråkan. Och detta orsakar dånande applåder från både barn och äldre.

Slavpojken sjunger igen med stor entusiasm och tankekraft:

Och i krig, som i krig,

är Blod inte vatten, utan ett vattenfall...

Och du kan hamna på en tall,

Med en snara runt halsen, om det inte passar!


Fienden är aggressiv och Gud är grym,

I vilken ravin som helst finns batterikoffertar...

Och templet är målat med grått hår,

Ordern låter: krossa dina fiender!


Det finns inget träd starkare än tall,

Men om du inte själv är en ek...

Horden räknas för dig i frånvaro -

Och slår ut en tand med hoven!


Brädan där bönderna är - en cool layout,

Schackmatt hotar utan mått och rörelse...

Och tro att alla människor kommer att vara i harmoni,

Vi kommer att rulla motståndaren till schackmatt!


Vår långdistansprestation är enkel,

ta en granat och riv den...

Det är bättre för en tjej att gå in i en snödriva barfota,

när nollor inte väntar på henne!


Vi bodde vackert när vi

hade en åker och en herrgård...

Men allt kommer att förstöras, ack, av lögnare,

Det finns så många tjattrande nonsens i världen!


Vi har minskat antalet boskap,

De som inte håller med drömmarnas idéer..

De som är kapabla till att hämnas av katter,

För en burk soppa - en vagnladda pajer!


Här ser vi målet - en enorm tank,

med en massiv nos, som en stor pelare!

Och låt bensintanken brinna,

Vi ger soldaterna en gratis kista!


Åh, vi tjejer älskar världen så mycket,

tro mig, smekningar behövs så...

För att fira den mest salta och generösa festen -

När det finns massor av mat där!

Så sjöng pojken samtidigt som han stampade med sina bara, starka fötter. Och under hans kala, runda häl föll kullerstenen sönder.

Tja, Oleg Rybachenko är kapabel till mycket. Han är en pojke lika modern som en dator. Och det jag drömde om hände: Författaren Rybachenko blev en superman för pojke. Och det här är väldigt coolt. Det är bra när du är både ett barn och en superman, och du gör bokstavligen mirakel. Och dina fiender är helt enkelt i chock, och deras riktiga mjälte är slagen. Och det är riktigt coolt.

Oleg fortsatte att springa och jobba. Jo, han är odödlig och känner sig inte trött, så låt åtminstone andra barnslavar må bättre. Och han kommer att hjälpa de olyckliga pojkarna, utmattade av överarbete, även på detta sätt. Fast jag skulle vilja ha ett seriöst krig. Till exempel, plocka upp en hyperblaster och gå förstöra japanerna. Inte 1945 - då dödades de i alla fall utan hjälp av högre makter. Du är till och med förvånad över att samurajerna gick sönder så lätt 1945. Det var som om något slags militärt mirakel hade hänt.

Men för att gå tillbaka till tsar Nicholas II:s tid och sedan ge japanerna ett rejält smäll. Det var riktigt coolt. Det var där han skulle ha vänt. Och Oleg föreställde sig det till och med - ritade det livligt i sin fantasi.

Oleg Rybachenko hade ännu inte en exakt plan. Fast en tanke föddes i mitt huvud, inspirerad av filmen. Infiltrera skvadronens flaggskepp och kasta det. I det här fallet kommer japanerna att få panik, och kryssaren "Varyag", tillsammans med "koreanen", kommer att glida in i Port Arthur.

Så terminatorpojken hade en chans. Flaggskeppet "Miuso", den mest kraftfulla av de sex kryssarna. Och det ska neutraliseras.

Oleg plaskade sin bara fot i vattnet. Lite kallt, men acceptabelt. Jag kom ihåg den berömda romanen: "Skattön", som blev en kultklassiker. Jim Hawkins korsade där i en speciell rund båt. Det finns bara två pirater kvar på fartyget. Mer exakt, till och med bara en. Så Jim visste vad han gjorde. Även om han tog många risker.

Oleg Rybachenko uppskattade förmågan hos sin odödliga kropp. Nej, han riskerar definitivt inte att frysa. Han klarar det.

Pojken i shorts kastade sig i havet och simmade. Oj, det är lite kallt i början, men den unga, odödliga kroppen vänjer sig snabbt vid det. Jag undrar hur sjömän mår när de drunknar i sådant väder? Deras kroppar är inte så perfekta.

Oleg Rybachenko simmade och mindes den berömda tecknade filmen "Conan - en pojke från framtiden." Den här killen var inte bara stark och snabb, utan visste också hur man skulle dyka djupt och hålla sig under vatten under lång tid.

Vad händer om du provar din nya kropps funktioner? Och Oleg Rybachenko dök. Och jag kände mig lugn och fri. Det är som att du svävar i en dröm. När du andas under vattnet.

Och Oleg började andas och kände att livgivande syre kom in i honom.

Under vattnet såg de magnifika ögonen perfekt. I synnerhet silhuetter av fiskar och andra levande varelser.

Pojkens plan var enkel. Infiltrera en pansarkryssare och spräng den i luften. Mer exakt, agera efter situationen. Det blixtrade till i mitt huvud att det skulle vara skönt att skaffa mig en flickvän, som Lana. Så att det skulle finnas en tjej som han skulle vara vän med och som han skulle rädda.

Oleg dök upp för att navigera bättre. Här är de japanska fartyg. De väntar på att två ryska fartyg ska lämna. Det är fjorton av dem mot två. Om du tror japanernas data, så finns det ingen information om samurajerna ens var lite repade.

Oleg flinade. Här är Conan en japansk tecknad film, men namnet togs från den amerikanske författaren Howard. Ja, den här hjälten blev snabbt populär i USA och utomlands. Så i Japan dök han upp i anime, en sådan pojke. Mycket stark och snabb. Men tydligen är den här tecknade filmen inte lika populär som den vuxna prototypen och filmades bara under en säsong.

Men det har skrivits mycket om Oleg Rybachenko i en pojkekropp. Och det finns en chans att testa hur det är att vara en odödlig pojke i praktiken. Och det här verkar vara väldigt coolt.

Oleg Rybachenko dök upp ur vattnet och sjöng:

- En liten pojke hittade ett maskingevär,

Det bor ingen i byn längre!

Och han kände sig väldigt rolig och glad. Men de japanska fartygen kommer närmare och närmare och det är bättre att dyka igen. Sex kryssare och åtta jagare är mycket ojämlika i styrka.

Information om framgångarna med "Varyag" är motsägelsefulla. Enligt ryska data är det relativt bra: en jagare sänktes och en japansk kryssare sjönk efter slaget. Men japanska uppgifter bekräftar inte detta.

Ryssland hade fruktansvärt otur i detta krig. Så tro efter detta att högre makter inte existerar. De är bara lite nyckfulla och inkonsekventa.

Under de första åren av tsar Nikolaj II nådde Ryssland sina maximala gränser och makt. Det är bättre att ständigt lägga till fallet och stiga.

Till exempel under det tjugoförsta århundradet började Ryssland resa sig... Men hur länge? Det är frågan... Hur ofta sken av framgång är vilseledande.

Under tsar Nikolaj II vilade Rysslands expansion på en stark grund av en växande befolkning och en stark ekonomisk grund.

Men vad händer sedan?

Oleg riktade siktet mot huvudkryssaren Asama. Varför fienden behöver träffas direkt i huvudet, och den odödliga pojken kommer att visa dem detta.

Oleg Rybachenko sjöng:

- Du går djärvt genom livet,

Du besegrar dina fiender med mäktig kraft...

Men du vet, vän, medan du lever,

Du kan bara besegra dina fiender med kraftfull kraft!

. KAPITEL nr 4.

Pojken rusade till den bepansrade kryssaren och klättrade snabbt upp på sidan med sina fingrar och bara barnsliga fötter.

Ja, den här ungen är snabb som blixten. Det är vinter och vädret är kallt. Och det är inte mycket folk på däcken. Pojken sprang tyst och stoppade sina bara fötter. Kryssaren var i rörelse och nu var det nödvändigt att göra en intressant manöver, att kollidera med en annan pansarkryssare, Chiyoda. Men det är inte så enkelt.

Det finns en vakt vid rodret. Pojken sprang fram till japanerna och sparkade en av dem i ryggen från en löpande start. Han fick ett kraftigt slag, tappade balansen och flög över sidan. Oleg Rybachenko slog också en annan motståndare i bakhuvudet med sin bara häl.

Det odödliga barnets rörelser är snabba. Han är inte så liten, han är tio år, men det här är ungefär tolv för en vanlig pojke från det tjugoförsta århundradet, eftersom Oleg Rybachenko är en stor ras. Och den odödliga pojkens muskler är starkare än stål, och hans hastighet är två till tre gånger högre än en gepards. Och pojken bar ut en skivspelare och sköt ner japanen vid rodret. Därefter flyttar de ombord skeppet.

Skvadronen började precis röra sig, eftersom den fick information om att kryssaren "Varyag" och kanonbåten "Koreets" skulle lämna.

Och japanerna hoppades kunna avlyssna dem.

Den plötsliga accelerationen av de två pansarkryssarna, som vred rodret, ledde dock till att Asama och Chiyoda snabbt började närma sig varandra. Och de slog bokstavligen varandra.

Kollisionen var fruktansvärd. Det var som att två isberg kraschade in i varandra. Och det skedde med sådan förkrossande kraft. Och kryssarna visade sig helt enkelt vara pansarbrytande baggar.

Och japanerna föll överbord, sköt ner och chockade. Och båda pansarkryssarna började sjunka. Japans främsta dödliga styrka skadades.

Och Oleg Rybachenko hoppade omedelbart av och simmade till nästa kryssare. Varför, en så enkel och okomplicerad manöver var en framgång, och bör fortsätta.

Oleg Rybachenko simmade till nästa japanska kryssare. Och han klättrade upp på den mycket skickligare än en apa.

Och igen till rodret. Ingen uppmärksammade den halvnakna, mycket muskulösa pojken, endast iklädd badbyxor.

Oleg Rybachenko skingrade japanerna vid rodret och förvandlade fartyget till en kollision. Och han gjorde det med ramkraft.

Och de två japanska kryssarna kolliderade igen med stor kraft och hyfsad hastighet.

Pojkförfattaren hade redan agerat så i sina romaner, och han var van vid att göra det.

Tja, fyra stora fartyg från Japan sjunker redan. Men detta är naturligtvis inte gränsen.

Sedan måste vi förstöra de återstående två kryssarna. Och jagare är inte längre så farliga.

Oleg Rybachenko sjöng:

- Ryssland är elefanternas hemland,

Den som attackerar dig kan inte räkna dina tänder!

Den kämpande pojken floppar ner i vattnet igen och simmar. Bra som. Det är som att du är i en dröm. Eller ännu svalare, och du besegrar alla dina fiender.

Oleg Rybachenko, som skär genom vattnet med en haj, rusade till nästa kryssare "Niitaka", klättrade ombord, bokstavligen lyfte som en falk. Och som en terminator slog han igenom till rodret.

Han slängde runt samurajens bara fötter med kraftiga slag och hoppade till rodret.

Och hur äckligt han snurrar det. Och så återigen närmade sig de två japanska kryssarna varandra, redo att bokstavligen ramma varandra. Och den här baggen såg allvarlig och farlig ut.

Och så kolliderade isbergen igen. Kryssarnas rustningar sprack och de började sjunka.

Och de sjönk med en massa hål och brann som julljus.

Oleg Rybachenko slog i pannan med sin bara häl, bröt japanens nacke och gnisslade:

- Ära åt kommunismens era!

Och han stack ut tungan mot samurajen... Tja, sex japanska kryssare sjunker redan.

Men det finns också åtta jagare till. De bör också behandlas.

Även om detta är svårare, eftersom sådana fartyg är mindre och lättare och mer rörliga än kryssare.

Men Oleg Rybachenko tappar inte modet. En annan japansk jagare kommer ikapp.

Mer exakt, dess första offer bland fartyg av denna klass.

De två första kryssarna som kolliderade hade redan sjunkit. Och de roliga gula japanerna är så roliga att titta på. De är lätta att känna igen.

Mer exakt är det svårt att tro att ryssarna förlorade mot japanerna. Kanske är detta verkligen en uppfinning av bolsjevikerna?

Oleg Rybachenko lyfter på jagaren och bryter återigen igenom till rodret. Slår ut samurajer med slag från bara fötter. Och den där underbara ratten svänger igen.

Han vänder sig om och jagaren går på kollisionskurs.

Japanerna försöker verkligen smita, men så var inte fallet. Oleg vred på ratten så skickligt att fiendens jagare inte kunde undvika en kollision.

Och en vild sammandrabbning inträffade. Och båda fartygen kraschade så hårt att gnistor bokstavligen föll.

Och skeppen gick sönder och sjönk. Jo, pojken var glad. Hur bra det är att vara ett odödligt barn och utföra alla möjliga bedrifter. Och det visade sig till och med vara lättare än på filmerna.

Nåväl, låt oss attackera igen. Spara inte dig själv och särskilt dina fiender. Använd sin egen taktik mot din fiende.

Men för nu räcker det att helt enkelt trycka ihop fartyg. Pojken simmar snabbt mot den nya jagaren.

Nej, tsarryssland kommer inte att förlora mot Japan den här gången! Och Oleg Rybachenko kan definitivt klara av detta.

Pojken skär genom det svala vattnet och rusar som en späckhuggare. Han är en kämpande pojke.

Här lyfter det igen mot fiendens jagare. Den rusar längs stålramen, skär igenom japanerna och slår ner dem. Och så kommer en aggressiv kille att ta och kasta av sig flera japaner vid rodret. Och så vrider han på ratten igen.

Jagarna försöker få fart, men det gör det bara lättare att skjuta ner dem.

Och så uppstår en kollision. Och samurajerna dör igen. Och båda deras skepp sjunker, efter att ha fått skada. Dessutom började minorna i magen att explodera. Nej, du kan inte motstå detta.

Och fyra jagare sjunker, men det finns fortfarande hälften kvar av dem.

Pojken kom ihåg ett uppdrag. Där tillverkade dvärgen Tiger-2, som bara vägde trettiosex ton och med stora pansarsluttningar. Och hur denna maskin pressade sovjetiska positioner.

Tja, vad skulle vara ännu enklare?

Pojken simmar till nästa jagare. Hoppar på honom. Och nu sprider han samurajerna runt rodret.

Och så närmar sig jagarna igen och kolliderar. Minorna detonerar och kolossal förstörelse följer.

Japan har bara två fartyg kvar på denna plats. Oleg Rybachenko var mycket glad.

Och igen simmar pojken för att komma närmare fienden, med avsikt att fånga honom med ett nät.

Oleg Rybachenko sjunger:

- Stalin, Stalin, vi vill ha Stalin,

Så att de inte kunde knäcka oss -

Stig upp herre från jorden!

Killen här är en fighter, jag kan bara säga att han är super. Och han är extremt aggressiv.

En annan jagare av den japanska armadan kommer ikapp. Han klättrar snabbt ombord. Pojkens bara klackar blinkar. Och så bröt han igen fram till rodret och sjöng:

- Adjö kamrater,

Allt är på plats...

Den sista paraden kommer -

Vår stolta "Varyag" överlämnar sig inte till fienden,

Ingen vill ha nåd!

Och det här är en mycket stridbar pojke, när han tog tag i rodret och riktade skeppet mot fienden, vilket tvingade mycket kraftfulla skepp att faktiskt ramla. Och det som händer här är en hjärnskakning.

Oleg Rybachenko tog den och sjöng:

- Punch, punch, another punch, another punch, och nu kastar jag en uppercut!

Och pojken kommer att skratta. Och blottar tänderna.

Förresten, de förstör japanerna grundligt. Och de sista jagarna kolliderade och började sjunka.

Oleg Rybachenko hoppade tillbaka i vattnet, jobbet var redan gjort, och simmade tillbaka.

Sex japanska kryssare och åtta jagare förstördes. Samurajen fick det ganska hårt i tänderna. Och de beter sig extremt aggressivt.

Terminator-pojken sjöng:

- Ära till Ryssland, ära,

Tankar rusar fram...

Avdelningar av den kungliga flaggan,

Hälsningar till det ryska folket!

Detta är vad jag måste säga är en stridbar och aggressiv pojke. Och hur många fiender han redan har dödat utan ansträngning.

Det här är verkligen en Terminator-pojke. Och det här är mycket bättre än att bara bära klossar på dig själv. Det här är en trevlig kamp. Oleg hade då väldigt roligt. Och detta var inte i en dröm, inte i fantasin, utan i verkligheten. Det här är verkligen väldigt coolt.

Oleg Rybachenko kvittrade och visade sina vita, pärlemorfärgade tänder, stora för ett barn, och vrålade:

För Tsar Great Nicholas,

Jag höjer en skål, jag är ett barn...

Jag ska riva sönder alla fäderneslandets fiender,

I härlighet Jesu Kristi kraft!

Och pojken tog och kastade förintelsens gåva på japanerna. Så att de alltid kommer ihåg den unga terminatorn. Det här var verkligen underbart. Och när en av de fångna geishorna knäböjde och kysste pojkens blodiga, bara fötter. Och samtidigt skakade hon av rädsla. Den unge krigaren är verkligen både vacker och skrämmande. Och han kan verkligen ta den och slå den på hornen. Och om han svingar sina svärd. Eller så kastar han ett stenblock mot övervakarna. Och det kommer verkligen att bryta benen på dessa egyptier. Som redan brutit till japanerna. Men Ryssland verkade inte vara i krig med Egypten. Eller så var det en episod när en rysk skvadron hindrade sultanen av Egypten från att bestiga den osmanska tronen. Men Herrens vägar är mystiska. Även om jag ser på hur människor lider - särskilt de äldre, vill slå Gud i ansiktet. För att inte vanställa människor, särskilt kvinnor. Faktum är att gamla kvinnor blir så obehagliga och fula. Skulle det inte vara möjligt att få folk att gilla titanprodukter?

Till exempel bleknar statyetter gjorda av denna metall inte ens med tiden. Och de kan inte lösas upp med aqua regia. Och aqua regia löser både guld och platina.

Och personen kunde vara som om den var gjuten av titan, och något sådant skulle vara väldigt coolt. Ännu bättre, förvandla alla människor till tonåringar. Och tonåringar är i de flesta fall så vackra. Och det skulle vara en cool värld. I vilken ungdom. Det är sant att Oleg Rybachenko har blivit en pojke på ungefär tio år och det här är helt klart för mycket, men vad är dåligt när man är sexton år gammal? Denna underbara ålder när du redan kan sova med en kvinna, men du behöver fortfarande inte raka dig. Och du är i själva saften av energi. När du redan har lite erfarenhet, ditt eget omdöme och till och med en gigantisk inbilskhet.

Till exempel, vid sexton års ålder, tänker de flesta pojkar: min pappa är en idiot. Och de har delvis rätt. Faktum är att fäder inte alltid är kloka. I synnerhet kommer en verkligt klok far att uppfostra sin far till att vara fysiskt och moraliskt stark, och genom att träna honom i sektionen. Att bli respekterad och uppskattad av kamrater. Faktum är att om dina tonårskamrater inte uppskattar dig, kommer vuxna inte att värdera dig när du växer upp, och än mindre respektera dig.

Oleg gjorde ett bra jobb med att bygga pyramiden. Men så blev det mörkt och slavpojkarna skickades till sängs. Så nu är det möjligt att uppfylla ett nytt uppdrag i en dröm. Och det finns många att säga.

Här är ett parallellt universum. Mainstein övertygade Hitler att överge Citadellplanen. Och istället slå till i östra Ukraina. De sovjetiska trupperna förväntade sig uppenbarligen en flankattack av nazisterna. Så varför inte ändra riktning i sista minuten? Och det skulle vara ett starkt drag. Så i juli började tyskarna faktiskt en offensiv i riktning mot Voroshilovgrad. De behövde inte omgruppera sina trupper, men taktisk överraskning uppnåddes. Röda armén överraskades och de tyska trupperna slog igenom.

I striderna visade det sig att tigern inte alls var dålig som en genombrottsstridsvagn, och Ferdinand ännu mer. Och de orsakade en bokstavlig chock bland de sovjetiska trupperna. Och när de tog den slog de igenom. Både Voroshilovgrad och Krasnodonsk föll. Och tyskarna kunde till och med bygga vidare på sin framgång. Det bör noteras att Sovjetunionen hade en obehaglig upptäckt här. Den oövervinnelige piloten Marcel, detta superäss, överfördes från Medelhavet till östfronten, och låt oss träffa sovjetiska plan. Och Marseille är ett fenomen, och det slår ut det ryska flyget så berömt. Det är som att han är en riktig Terminator. Och du kan inte motstå honom. Plus att ytterligare två piloter dök upp: Albina och Alvina, och de slåss som vackra monster.

Flickor går vanligtvis ombord på ett plan endast iklädda bikini och slåss barfota - vilket ökar deras effektivitet. Och de samlar upp siffrorna genom att skjuta ner hundratals ryska plan i månaden. Dessa är verkligen superkvinnor.

Här lyfter de i sina Focke-Wulf fighters, bilarna lyfter något tungt från banan. Men tjejerna vet vad de gör. Focke-Wulf har mycket kraftfulla vapen, och den låter dig skjuta ner fienden från första passet och på långt avstånd. Detta är verkligen en extremt dödlig kraft. Och tjejerna är barfota, och nästan nakna, solbrända, med framträdande muskler. Och deras hår är väldigt ljust och ljust, och sådana krigare är vackra. Plus att de också älskar män. Vilket är ganska naturligt för kvinnor.

Flickorna flyger för att slåss, och de sparkar verkligen på sina bara fötter. Och mycket vackra krigare. Men de dödar ryssar väldigt aggressivt. Så barfota och med bröst.

Och de skjuter bokstavligen ner fiender med ett skott från deras luftkanoner. Och Focke-Wulfs sådana är tunga och dödliga. Det här är verkligen superklasstjejer.

Albina trycker med sina bara tår på knapparna som styr luftkanonerna. Flygplansgranater flyger ut och träffar sovjetiska fordon. Därefter slickar tjejerna sig om läpparna.

Och Alvina gör detsamma, men med hjälp av en rubinnipple. Och det här fungerar också. Och ytterligare flera sovjetiska fordon sköts på ett avgörande sätt ner.

Dessa flickor plöjdes... Sovjetiska trupper tvingades så småningom dra sig tillbaka bortom Don och ta upp en mer bekväm försvarslinje där.

Och på senhösten ryckte Röda armén redan fram från Kursk-regionen till Belgorod. Striderna var allvarliga. Från tysk sida gick Panther 2 in i striden. Den hade ett smalare och mindre torn, även det något lägre skrov, och kanoner med en lång pipa på 75 mm i kaliber hundra EL. Detta vapen kännetecknades av hög pansargenomträngande kraft, samtidigt som det bibehöll en hög eldhastighet och en betydande tillgång på granater. "Panther" 2 skapade uppenbara problem för de sovjetiska trupperna. Även om det hade sina nackdelar. En tunna som var för lång bar snabbt ut och var svårare att transportera längs järnvägsspår. Och i stridsoperationer i ett skogsområde, skulle han trivialt klamra sig fast vid träden.

Detta problem löstes delvis genom att göra pistolmynningen hopfällbar. Och så var det frågor här. Hur som helst är "Panther"-2 ett fordon med betydligt bättre frontalpansar och något starkare skydd av sidorna och aktern på sextio millimeter i vinkel. I vilket fall som helst, de berömda fyrtiofem och pansarvärnsgevären tog det inte.

Gerda och hennes vänner satt i Panther 2 och slog tillbaka attacken av sovjetiska fordon. Den sovjetiska armén har fortfarande huvudstridsvagnen T-34-76, som inte kan penetrera det här tyska fordonet frontalt ens på skarpt avstånd och med en subkaliberskal. Och det är svårt för det senare sovjetiska fordonet T-34-85, som ännu inte har tagits i produktion, att ta den kungliga pantern.

Så Gerda eldar med bara tår och sjunger:

- Royal Panther,

Vi vet inte omfattningen av striden.

Vi vet inte gränserna i strid,

Royal Panther.

Och efter henne kommer Charlotte att skjuta med sina bara tår och få ner sovjeten trettiofyra.

Och då kommer Christina att skjuta mycket exakt, använda den röda bröstvårtan, slå ut Röda arméns fordon och skrika:

- Strålande tillvägagångssätt, vi kommer snart att bygga en ny värld.

Och så ska Magda följa efter dem. Och även med bara tår av mejslade fötter. Då kontrollerar han:

Flickan lyser som en klar stjärna,

Josse Raul den stora Capablanca.

Det här är tjejlaget här. Men Panther-2 är ännu inte en särskilt populär stridsvagn, den går precis i tjänst med trupperna. Men låt oss bara säga att situationen är allvarlig. Jo, naturligtvis, tyskarna har också "Tiger"-2 i serien. Men den här bilen är för tung. Och rent praktiskt är det inte helt bekvämt för transporter och stridsoperationer på vintern. Tja, tyskarna bestämde sig aldrig för att lansera Mouse i serier. Tanken väger faktiskt nästan tvåhundra ton och är nästan omöjlig att transportera på järnväg, och även under serielanseringen hade den många haverier. Om till och med "Panthers" och "Tigers"-2 går sönder då och då, vad kan vi då säga om ett sådant monster? Plus, naturligtvis, den höga kostnaden för Maus, och det faktum att den krävde mycket metall, med dyra legeringselement.

Sovjetiska trupper försökte ta Belgorod med tång. På grund av detta bröt envisa och blodiga strider ut. Men tyskarna reste upp ett mycket starkt försvar. Nazisternas senaste automatgevär, MP-44, deltog också i striderna. De hade en lång räckvidd av riktad eld och skapade problem.

Här förvärrades situationen ytterligare av att tyskarna tillsammans med italienarna slog tillbaka den allierade landstigningen på Sicilien och därefter hastigt slöt vapenvila med Tredje riket. Detta skapade vissa problem för Sovjetunionen. Tyskarna kunde stärka sin grupp och slå tillbaka attacker från överlägsna fiendestyrkor. Som dock inte var så överväldigande överlägsna.

Vintern var relativt mild och de sovjetiska trupperna fortsatte att klättra och klättra för att attackera.

Under dessa förhållanden kunde partisanerna spela en stor roll. En av dem, pionjärpojken Seryozhka, skickades som budbärare med en speciell uppgift. Han var skyldig att förmedla en krypterad lapp. En pojke på omkring tolv gick i filtstövlar och en kort päls från by till by.

Men polisen fick tydligen ett tips från anmälaren och fångade Seryozha. De tog honom till ett speciellt rum. Där genomsöktes han grundligt. Och de hittade en lapp. Därefter fördes Seryozhka ut i den kalla natten i bara sina trosor. En barfota, halvnaken pojke gick genom snön. Nazisterna band hans händer och förde ihop hans armbågar bakifrån. Och de vred hans skulderblad, vilket orsakade stor smärta för barnet. Pojken darrade med bara fötter, röd av kyla, och skakade av kyla. Hans fötter blev röda som kråksparkar.

Och två poliser gick bakom och piskade barnet på hans nakna, beniga rygg. Vilken syn det var. Sällsynta förbipasserande vek undan eller bugade sig djupt.

Och pojken gick, hans blonda hår rufsigt av vinden. Den unge pionjärens blick var stolt och hans ögon gnistrade som blåklint. Och graciösa, barfota fotspår fanns kvar i snön. Och så ville pionjärpojken förstås verkligen sjunga.

Och han tog den och sjöng högst i lungorna:

I viddigheten av vårt underbara hemland,

Härdade i strider och kamp,

Vi komponerade en glad sång,

Om en fantastisk vän och ledare.

Stalin är en stridshärlighet,

Stalin från vår ungdomsflykt,

Kämpa och vinna med sång,

Vårt folk följer Stalin.

Och pionjärpojken, som plaskade sina bara fötter, flammande från snön, täckt av en isskorpa, tillade:

Kämpa och vinna med sång,

Vårt folk följer Stalin.

Varefter den nästan nakna pojken blev piskade igen.


En SS-kvinna i vadderad jacka, över vilken det var en vit mantel, kom fram och hällde en hink isvatten över den nästan helt nakna pojken med huden blå av kylan. Barnet stönade av smärta och klappade med tänderna. Hans tunna, barnsliga kropp började skaka. Hur förödmjukande, skamligt och skrämmande det hela var.

Men plågan från pionjärpojken Seryozhka slutade inte där. Han fördes till en tortyrhydda, där olika tortyrinstrument redan hängde på väggarna. Och eldstäderna brann på gallren, tång, järnbitar, ramstänger, spikar och andra redskap värmdes upp.

Det var varmt och pojkens bara, olyckliga fötter, röda av frosten, började värka smärtsamt. Och de började ånga upp i denna tortyrhydda.

Den rödhåriga kvinnliga bödeln var ansvarig för tortyren. Hon var expert på att tortera barn. Och här behöver du också ha skicklighet. Så barnets kropp är speciell, och barnet, i händelse av överdriven grovhet, riskerar att helt enkelt dö under tortyrprocessen. Och tyskarna behöver få information från den olyckliga pojkkontakten, och inte bara döda honom. Det är inte för inte som alla bödlar här är unga kvinnor i snygga vita rockar, masker och tunna medicinska handskar. Du kanske tror att pojken inte hamnade i SS-tortyrhyddan, där omänsklig tortyr av företrädare för den yngre generationen utförs, utan på operationsavdelningen.

Den långa, rödhåriga kvinnan, bödeln, flinade och blottade sina stora tänder, som på en fullblodshäst, och sa med välbehag:

- Vilken stilig och söt liten pojke. Bara lite tunt, revbenen är redan synliga. Det kommer att ge oss ett stort nöje att ha ett hjärt-till-hjärta-samtal med honom.

Och hon blinkade åt Seryozhka med sina smaragdögon, som lyste som en katts.

. KAPITEL nr 5.

Barnet knuffades mot ställningen av flickor i vita rockar och handskar. Mer exakt, till en säregen struktur som ser ut som ett rack. Där tog starka och långa tjejer barnet i de smala och magra händerna. Pojken var naturligtvis undernärd under ockupationen. Och de vred hans lemmar och säkrade dem bakifrån.

Därefter tryckte en annan bödelflicka i vit rock på knappen. Den tjocka tråden som klämmorna var fästa i började stiga uppåt. Hon snurrade runt, pojkens armbågar och händer bakom henne reste sig och började resa sig. Seryozha flämtade och lutade sig framåt. Hans nakna, tunna kropp, med revben som syns igenom som stänger i en korg, böjd. Hennes hud, fortfarande solbränd på sommaren, glittrade av svett. Pojken reste sig och välvde sig. Två tortyrflickor gick fram till pionjären och skakade honom våldsamt. Seryozhka skrek av den skarpa smärtan i ligamenten, ryckte och vred sig. Barnets huvud gick förbi, axlarna krassade och vände på den tunna nacken.

Pojkens ansikte blev blekt. Det gjorde verkligen riktigt ont. Och vajern snurrade, mekanismen fungerade och ett barn på omkring tolv år lyftes till en höjd. Den långa, rödhåriga kvinnan tittade på Seryozhka med en köttätande blick. Hon såg hur hans små, tunna muskler darrade under hans tunna hud, hur hans ådror spändes. Och de går högre och högre, bara fötter rycker krampaktigt. Barnets ögon är röda och lätt svullna efter frosten, efter att ha utsatts för värmen från tortyrhyddan. Och kojan, måste jag säga, är ganska stor, en uråldrig stenbyggnad med högt i tak. Och de lyfter pojken högre och högre mot honom.

En rödhårig kvinnlig bödel i vit mantel med ett utåtriktat sött leende säger:

- Pojke, berätta för mig namnen och adresserna till kontakter i staden från tunnelbanan som du överför information till. Berätta för oss så släpper vi dig. - Här körde kvinnan med kopparrött hår tungan över läpparna och la till. - Och om inte, då kommer din smärta helt enkelt att vara fruktansvärd, och du kommer att ångra att du föddes.

Den bleke, utmattade pionjärpojken som hängde på hyllan stönade:

- Nej. Jag tänker inte berätta.

Den rödhåriga, ganska tilltalande kvinnan, som såg ut att vara omkring trettio år gammal, var faktiskt lite äldre, flinade. Hon hade själv tre barn, varav två pojkar. Och hon tittade på barnet som hängde på hyllan, med ett förvrängt ansikte och kände viss sympati.

Ja, den stackars pionjären, unga underjordiska kämpen och partisanen befann sig på fel plats och vid fel tidpunkt. Och han föll i en plock som en mager kyckling. Och nu måste det vara riktigt försiktigt så att pojken inte böjer sig för att känna det och slita all information ur halsen. Och här gäller det att orsaka så mycket smärta som möjligt.

Den rödhåriga kvinnliga bödeln beordrade:

- Sluta. Berätta nu, lilla djur, adressen du skulle till.

Pojken skakade av smärtan av rädsla och kväkade:

- Nej. Jag tänker inte berätta.

Den rödhåriga kvinnliga torteraren befallde:

- Låt honom gå.

Och pionjärens lilla barnsliga kropp föll ner. Ett dämpat skrik hördes och vajern sträckte sig nära golvet. Det tunna köttet stannade, venerna ryckte, Seryozhka tjöt. Och av den smärtsamma chocken förlorade han medvetandet och svimmade.

Två tortyrflickor i vita rockar tog och hällde en hink med isvatten där isflak flöt på pojken, som hade blivit vit som ett lakan. Seryozhka skakade om sig själv och kom till sans. Barnet snyftade och gnuggade bort sina tårar. De rullade ner för hans insjunkna, bleka kinder. Vad smärtsamt det är för den stackars pojken.

Den rödhåriga kvinnan, bödeln, frågade:

-Ska du säga valp? Tja, ge mig din första adress, där du bar den krypterade lappen.

Seryozha sa viskande, med blåa läppar av lidande:

- Nej... jag berättar inte!

Den rödhåriga kvinnan flinade och beordrade:

- Skaka den igen! Och samtidigt, klämma in ungens ben i stockarna.

Flicktorterarna tog ett speciellt, litet block med krokar för barn. De fäste den försiktigt på pionjärpojkens bara fötter. Barnens vrister blev klämda. Varefter tråden började knarra igen och Seryozhka lyftes upp. Hans tunna, magra, seniga kropp sträcktes hårt. Och man kan se hur svetten rinner nerför den tunna, barnsliga huden.

Den rödhåriga vixen tittade girigt och slickade sig om läpparna. Hur hon gillar att tortera söta pojkar. Hån mot barnklienter är det största nöjet för en fascistisk räv. Du kan se hur tungt barnets ben, och samtidigt med skarpt ådror, höjer sig. Blocket drar ner och pojken har ont. Samtidigt upplever barnet rädsla för ännu större kommande smärta: hur hans ansikte är förvrängt.

Så de lyfte pojken högre upp till själva taket, och tråden slutade slingra sig, nästan klämde pionjärens handleder. Och Seryozhka frös. Den rödhåriga kvinnliga bödeln log hånfullt.

Och så tog hon den och frågade:

- Innan en ny, monstruös smärta tränger igenom dig, berätta vilken adress du skulle till?

Pionjären svarade med en suck:

- Nej, jag berättar inte.

Den rödhåriga kvinnliga bödeln utbrast:

- Släpp taget.

De plågande flickorna snurrade på hjulet och den olyckliga budbärarpojken föll ner. Och hans långmodiga kropp nådde nästan betonggolvet, sedan sträcktes vajern och barnet var nästan tillplattat. Ett omänskligt skrik följde, och pojken svimmade igen.

Och igen hällde flickorna i vita rockar en hink isvatten på honom. Tvingar pojken att komma till sans. Seryozhka stönade och ylade, barnet upplevde ett enormt lidande.

Den rödhåriga kvinnliga bödeln sa:

- Nåväl, min älskling, nu har du ett val, antingen fortsätta att utstå ett ständigt ökande lidande, eller berätta allt för oss. - Och naken nära den eldiga torteraren blev han väldigt mjuk och smickrande, full av honung. - Om du berättar allt för oss ger vi dig fågelmjölksgodis, med choklad, glass, tårta, munkar, klubbor, tuggummi och många fler - mycket gott, aptitretande och exotiskt. Och om du förblir envis blir det ännu värre. Tja, säg till.

Pionjärpojken skakade av snyftningar och sa:

- Nej. Jag tänker inte berätta.

Den rödhåriga kvinnliga bödeln flinade och beordrade:

- Häng nu ett pund tyngd på varje sida. Låt oss använda en smärtsam effekt som varar längre.

Flickor i vita rockar började hänga speciella vikter på krokar. Så offret sträcktes, och som ett resultat blev senor och ligament hos det sträckta barnet mycket vridna och led.

Seryozhka stönade, pojken hade stora smärtor. Hans beniga, barnsliga bröstkorg vek kraftigt. Och kroppen verkade sträcka ut. Smärtan är kanske inte lika akut som vid en shake, men den är långvarig, förlängs över tid och därför mycket mer smärtsam. Dessutom tog flickorna, för att åtminstone öka smärtan något, på order från bödeln, bort nålarna. Och låt oss använda dem för att sticka pojken i nervändarna. Och Seryozhka skrek av extrem smärta. Men han ville fortfarande inte prata.

Svalande krampaktigt efter luft stönade barnet:

- Nej, jag berättar inte. Jag tänker inte berätta.

Den rödhåriga kvinnliga bödeln flinade och svarade:

"Det skulle vara trevligt för den här skojaren att steka hälarna." Nåväl, smörj dem med olivolja.

Flickorna i vita rockar nickade ivrigt på huvudet. Deras hår var flätat. Och de tog fram flaskor med väldoftande olja. Och de började smeta ut barnets sulor. Seryozhka rynkade pannan på sig själv. Hans sträckta, barnsliga kropp hade stora smärtor och alla ligament värkte.

Sedan drog vixarna gasslangar till pojkens bara fötter. Det fanns en gas som erhölls från kol och en cylinder med syre, vilket gjorde det möjligt att reglera lågans temperatur. Så tjejerna agerade professionellt.

Den rödhåriga kvinnliga bödeln sa med en hotfull blick:

- Ja, du kommer att prata. Eller så föredrar du att uppleva extrem smärta igen.

En pionjärpojke med ett dödsblekt ansikte sa:

- Nej. Jag tänker inte berätta.

Den huvudsakliga torteraren beordrade:

- Sätt på lågan.

Gasbrännarna tändes och elden började surra. Och det flammade till med väldigt intensiv hetta. Det vill säga, först var det bara gas, och lågorna på avstånd stekte pojkens bara sulor. Sedan tillsatte tjejerna syre och det började göra riktigt ont.

Barnet skrek till fullo. Ja, när det bakar dina bara sulor, där det finns så många nervändar, är det verkligen extremt smärtsamt.

Den rödhåriga kvinnliga bödeln morrade:

- Tala brat. Eller så kommer du att lida väldigt mycket.

Den unge pionjären skrek:

- Jag tänker inte berätta...

Den brinnande kvinnliga bödeln tog den och väste:

"Vi måste lägga till eld under pojkens klackar och samtidigt ge honom en smisk."

Lågorna under barnets bara fötter blev större och hetare. Seryozhka skakade. Samtidigt närmade sig två flickor i vita rockar honom från båda sidor. De höll piskor i händerna. Och så, blinkande åt varandra, tog flickorna den och slog den på den nakna, tunna, barnsliga kroppen. Pojkens hud sprack och blodet började rinna.

Den rödhåriga bödelkvinnan grymtade av välbehag. Och hon gillade det, det var ett sånt nöje att tortera pojken. Dessutom en vacker sådan, fastän utmärglad under ockupationen. Och hur jag ville fortsätta njuta av plågan, se på barnets bleka ansikte, förvrängt av helvetes smärta, och bli hög av hans plåga.

Och hennes stora, muskulösa kropp darrade. Och tjejerna i vita rockar fortsatte att slå Seryozhka med stor entusiasm. Och de gillade det extremt. Och pojken led. Han blev slagen, sträckt och stekt av bara barnsliga klackar.

Men fortfarande gnällde barnet bara:

- Nåväl, jag berättar inte. Åh, jag berättar inte!

Den rödhåriga kvinnliga bödeln beordrade:

- Och nu förde de facklan till ungens bröst.

En av flickorna tog fram en flammande fackla från den öppna spisen, som brann hett. Flickan med ett sött, men ändå sadistiskt leende förde facklan till pojkens nakna, beniga bröst. Och den heta lågan tog och slickade girigt Seryozhkas släta hud. Pojken tog den och vrålade ännu högre. Vad smärtsamt det är. Men återigen stängde han inte av. Han fortsatte att stå tappert.

Och pionjärhjälten fick sina klackar och bröst stekt, och blev slagen på ryggen med brinnande piskor och sträckt på ställningen. Det här var verkligen tortyr.

Den rödhåriga kvinnan morrade högst upp i lungorna:

-Ska du prata?

Pojken, blek men stolt, viskade:

- Nej, jag berättar inte!

Den rödhåriga kvinnan nickade:

- Nåväl, låt oss nu tillämpa strömmen. Ge oss elektroder till honom.

Flickor i vita rockar närmade sig dynamo. De släpade ledningar och elektroder. Och de flinade snålt. De började fästa elektroder på de känsligaste områdena på pojkens kropp. En blandning av blod och svett droppade från Seryozhka. Tårarna rann nerför barnets tunna, barnsliga kinder. Men pojken förblev tyst. Närmare bestämt stönade han och snyftade, men förrådde inte sina kamrater.

Och barnets läppar, blåa av helvetes smärta, viskade:

- Nej! Jag tänker inte berätta!

Och så sattes elektroderna fast. Nästan hela kroppen. Och känsliga nervändar.

Och så reste sig den rödhåriga bödelkvinnan och personligen tog den, gick till kranen och vände på den. Och ström rann genom ledningarna, och pionjärpojken träffades av en urladdning. Pojkens hud formligen gnistrade. Och hela barnets kropp skakade våldsamt. Och smärtan var fruktansvärd.

Den rödhåriga kvinnliga bödeln vred om strömbrytaren ännu mer. Och flytningarna intensifierades ännu mer. Och det var väldigt smärtsamt.

Eldtorteraren mumlade:

-Ska du prata?

Seryozhka svarade och sjöng med stor entusiasm så att allt skulle vara coolt och med energi för att besegra nazisterna moraliskt:

I en förutsägbar värld är det mycket svårt,

Det är extremt obehagligt för mänskligheten...

Komsomol-medlemmen håller i en kraftfull åra,

För att göra det enklare för Krauts ska jag ge dig det och det är klart!


En vacker flicka kämpar i krig,

En Komsomol-medlem galopperar barfota i kylan...

Det kommer att bli en dubbel knytnäve för den onde Hitler,

Att ens gå AWOL hjälper inte Führern!


Så bra människor - kämpa hårt,

För att vara en krigare måste du vara född...

Den ryske riddaren svävar uppåt som en falk,

Låt de välsignade ansiktena stödja riddarna!


De unga pionjärerna är starka som en jätte,

Deras makt är störst, större än hela universum...

Jag vet att du kommer att se - en rasande inriktning,

Att täcka allt med djärvhet, oförgängligt till slutet!


Stalin av vårt fosterland är en stor ledare,

Den största visdomen, kommunismens fana...

Och han kommer att få Rysslands fiender att darra,

Att skingra molnen av hotfull fascism!


Så, stolta människor, tro kungen,

Ja, om det verkar som att han är för strikt...

Jag ger fosterlandet en sång,

Och tjejerna är galna i snön med bara fötter!


Men vår styrka är mycket stor,

Röda imperiet, Rysslands mäktiga ande...

De vise kommer att styra, jag vet i århundraden,

I den oändliga kraften utan några gränser!


Och låt ingenting bromsa oss, ryssar,

Herkulas styrka kan inte mätas med en laser...

Vårt liv är inte skört, som en sidentråd,

Känn de käcka riddarna till slutet i chock!


Vi är trogna vårt hemland, våra hjärtan är som en eld,

Vi är ivriga att kämpa, glada och med stort raseri...

Vi kommer snart att slå in en insats i förbannade Hitler,

Och den vidriga och dåliga ålderdomen kommer att försvinna!


Då, tro Führern, kommer Berlin att falla.

Fienden kapitulerar och kommer snart att vika sina tassar...

Och ovanför vårt fosterland finns keruber i vingarna,

Och slå den onda draken i ansiktet med en mace!


Det vackra hemlandet kommer att blomma magnifikt,

Och stora syrenblad...

Det kommer att vara ära och ära för våra riddare,

Vi kommer att få mer än vi hade nu!


Den rödhåriga rävhonan, med ännu större raseri, tog och vred på spaken ännu mer. Flickorna i vita rockar tog det också och satte upp ljuset, under barnets bara fötter.

Och elden blev ännu hetare och argare. Och så plågade han den olyckliga pojkens bara fötter, så att det luktade bränt kött. Flickor i vita rockar brändes och den unga pionjärens bröst, som var svedda och täckt av blåsor. Och istället för de vanliga fransarna var hjältepojken redan slagen på ryggen med buntar av taggtråd.

Men Seryozhka förblev inte bara tyst, utan började sjunga med ännu större glöd, känsla och innerligt flöde, tog det och sjöng:

Vilket annat land har ett stolt infanteri?

I Amerika är mannen förstås en cowboy.

Men vi kommer att slåss från pluton till pluton,

Låt varje kille vara groovy!


Ingen kan övervinna kraften i råd,

Även om Wehrmacht också utan tvekan är cool...

Men vi kan krossa en gorilla med en bajonett,

Fosterlandets fiender kommer helt enkelt att dö!


Vi är älskade och, naturligtvis, förbannade,

I Ryssland kommer varje krigare från en krubba...

Vi kommer att vinna, det vet jag säkert

Din skurk kastas in i Gehenna!


Vi pionjärer kan göra mycket,

För oss, du vet, är den automatiska maskinen inget problem...

Låt oss tjäna som ett exempel för mänskligheten,

Må var och en av pojkarna vara i ära!


Att skjuta, gräva, vet att detta inte är ett problem,

Slå fascisten hårt med en spade...

Vet att det är stora förändringar framöver,

Och vi klarar alla lektioner med A+!


I Ryssland, varje vuxen och pojke,

Kan kämpa väldigt nitiskt...

Ibland är vi till och med för aggressiva

I önskan att trampa nazisterna!


För en pionjär är svaghet omöjlig,

Nästan från vaggan har pojken blivit härdad...

Du vet, det är extremt svårt att argumentera med oss,

Och argumenten är legio!


Jag ger inte upp, tro mig

På vintern springer jag barfota i snön...

Djävlarna kommer inte att besegra pionjären,

Jag ska sopa bort alla fascisterna i raseri!


Ingen kommer att förödmjuka oss pionjärer,

Vi är födda starka kämpar...

Låt oss tjäna som ett exempel för mänskligheten,

En sådan gnistrande skytt!


Cowboyen är såklart också en rysk kille,

Både London och Texas hör hemma hos oss...

Vi förstör allt om ryssarna brinner,

Låt oss slå fienden rakt i ögat!


Pojken tillfångatogs också,

De stekte honom på gallret med eld...

Men han skrattade bara i bödlarnas ansikten,

Han sa att vi snart tar Berlin också!


Järnet är varmt, till den bara hälen,

De pressade pionjären, han var tyst...

Pojken vet att han var av sovjetisk temperament,

Hans fosterland är en sann sköld!


De bröt sina fingrar, fienderna slog på strömmen,

Som svar hörs bara skratt...

Oavsett hur mycket Krauts slog pojken,

Men framgången kom till bödlarna!


Dessa bestar leder honom redan för att hänga honom,

Pojken går helt skadad...

Till slut sa jag: Jag tror på Rod,

Och då kommer vår Stalin till Berlin!


När det lugnat ner sig rusade själen till Rod,

Han tog emot mig väldigt vänligt...

Han sa, du kommer att få fullständig frihet,

Och min själ inkarnerades igen!


Jag började skjuta på de rabiata fascisterna,

Till familjens ära dödade Krauts alla...

Helig sak, kommunismens sak,

Det kommer att ge styrka till pionjären!


Drömmen har gått i uppfyllelse, jag går genom Berlin,

Ovanför oss finns en kerub med guldvingar...

Vi gav ljus och lycka till hela världen,

Folk i Ryssland - vet att vi inte kommer att vinna!

. KAPITEL nr 6.

Det är redan mars 1939. Snön börjar smälta i Sibirien och i Kina är det nästan sommar. Det är bra att springa barfota och kämpa. Oleg Rybachenko bestämde sig för att skriva lite om Gullivers ännu oavslutade äventyr. Dessutom har det förebyggande kriget som Stalin utlöste ännu inte tagit slut.

Det är redan april 1943. På fronterna vid inflygningarna till Moskva finns lera och lera, och tills tyskarna och den pro-tyska koalitionen rycker fram i centrum och i norr. Men det är strid i söder. Särskilt i Centralasien. Och det är här betydande krafter kommer in.

Anastasia Witchakova slåss i himlen. Japanska flygplan är emot henne. Den rödhåriga, ungt utseende kvinnan kämpar väldigt bra.

Den rödhåriga tjejen tog den och slog i den japanska bilen och sjöng med stor passion.

Och krigarens bara fötter trycker på knapparna som styr hennes plan.

Men pionjärerna kämpar nedanför. Visst, även om det fortfarande är svalt i april, är de barfota och har shorts på sig. Pojkarna slåss mot japanerna på frammarsch. De mejar ner dem med slangbellor och hemmagjorda gevär. Armborst som är original till form och användning används också. Och de slog även japanerna med dem.

Samtidigt sjunger en pojke i shorts, med bara, solbrända, kliade ben.

Jag är en pojke från den stora ryska eran,

När vi på skämt vill skaka om hela världen!

När allt kommer omkring är fantastiska människor inte alls loppor,

Och varje fighter är en idol för mig!


Jag föddes som pojke i ett speciellt århundrade,

Där datorn bestämmer på skämt...

Och vem kommer att ta på sig en mantel i förtvivlan,

Vintern är groovy och snurrar ringar!


Nej, Afrika i vårt stora Ryssland,

Men med gränslös makt Sibirien...

Och våra flickor är vackrare i universum,

Och varje pojke är en hjälte från födseln!


Älska Kristus och ära den store Herren,

Må Gud Rod härska över oss för alltid!

Bladen blir gula och blir gyllene,

Jag tror att Guds Son Svarog kommer att ge styrka!


Vi har alla många äventyr att gå igenom,

Gå längs den universella spiralen för alltid...

Vill du ha många olika fritidsintressen?

Må Gud mannen förhärligas i evighet!


Allt i världen är visserligen ett stolt ord,

I vilken det finns ett hjärta hos den Högste familjefadern.

Och det finns en fortsättning på livet efter graven,

Och vi kan nå himlen, tro mig till slutet!


Tro mig, ryssarnas storhet erkänns av planeten,

Med ett slag av ett damasksvärd krossade de fascismen...

Vi är uppskattade och älskade av alla nationer i världen,

Och snart står vi på vår planet som helig kommunism!


Vi kommer att distribuera rymdskepp till olika världar,

Och vi kommer att vara längre och coolare än alla, Rod förbjude.

När allt kommer omkring är de starkaste ryssarna piloter,

En modig fighter, han kommer att slita vem som helst i bitar!


Vi kan höja oss över universum,

Och gör något som skulle skrämma djävulen...

När allt kommer omkring är det viktigaste med en rysk krigare skapandet,

Och om det behövs kommer krigaren att rädda fäderneslandet!


Till Rysslands ära, hjältedåd,

Dra ditt svärd och kämpa hårt...

Och du tittar inte på de ryska soldaterna,

Låt oss bygga kommunismen lekfullt!


Vad som väntar i framtiden - du kan se det hårda utrymmet,

Men tillsammans, tror jag, kommer vi att få det att leva...

Och ordningen kommer att bli vacker och ny,

Och vi kommer att rena varje styggelse med eld!


När allt kommer omkring, i vårt land är Gud och fanan ett,

Den proletära soldaten är i extas för strid...

Låt några av kämparna redan ha grått hår,

Och någon utan mustasch, men också som en kung i strid!


Ryssland har nu höjt sig över världen,

De ryska örnarnas näbbar gnistrar som guld.

Skapa dig en idol av den proletära Guden,

Fler handlingar och mindre smärtsamma tankar!

Det är så de sjunger. Även om man inte kan säga att Ryssland har rest sig. Snarare, tvärtom, hotet om total och fullständig förstörelse av Ryssland är närmare än någonsin.

Tyskarna använder Lion-stridsvagnen. Den här bilen är lite tung och glider i leran. Därför används den mer för att stödja infanteriet i attack eller försvar, och för att få ut det mesta av inte alltför sumpiga och torrare positioner.

Denna maskin går till sig själv och avfyrar högexplosiva fragmenteringsgranater. Och hennes skott är dödliga och har stor, destruktiv energi.

Som svar kryper en pionjärpojke upp med ett pansarvärnsgevär. Det är svårt att hitta en svag punkt i Lev-tanken. Pojken förstår detta, och larven kan inte avbrytas - den är för bred. Det enda är att komma in i det optiska siktet och blända bilen. Men det här är väldigt svårt att göra och du måste fortfarande komma närmare. Barnets små bara fötter vilar på kalkerpapper och gräsmatta. Lev-tankens maskingevär är placerade vid kanterna av fordonet - det finns fyra av dem och eldar i automatiskt läge.

En smal och blond pojke visslar:

Som är van vid att slåss för seger,

Låt honom sjunga med oss...

Den som är glad skrattar

Den som vill kommer att uppnå det

Den som söker hittar alltid!

Därefter skjuter barnet med den röda slipsen fortfarande. Och han missar något - målet är smärtsamt litet, och tornet på Lion-tanken rör sig. Men pistolen har bara en patron, och den måste laddas om.

Pojken kryper snabbt iväg och hans bara fötter flimrar som tassarna på en kanin.

Och i själva tanken finns tyska tjejer. De är barfota och i bikini, skrattar mycket och visar tänderna. Som den där låten om vargar från Rödluvan.

Förgätmigej blommar på fältet,

Mamma bakar pajer...

Sov vargpojke

Medan dina tänder

Förvandlades inte till huggtänder!

Därefter tog tjejen Mercedes och tryckte på knappen med sina bara tår. Skalet flög ut och träffade sovjeten trettiofyra rakt. Och tjejerna gläds. Det verkar till och med för dem att nu kommer deras tungor att få möjlighet att smaka något varmt och mycket aptitretande.

Den tyska tjejen Frida sköt också, träffade den sovjetiska KV-9-stridsvagnen och babblade:

Rött, rött blod

En timme senare är det bara gräs...

Låt flickan ge dig kärlek,

Trots allt är Satan själv i naturen!

Och han kommer att skratta av vilda skratt.

Faktum är att det här ser både roligt och groteskt ut till viss del. Men det händer saker som inte är något att skratta åt. Tyskarna använder Yu-288 bombplan, som bär fyra ton bomber under normal belastning, och så många som sex när de är överbelastade.

Och de bokstavligen stryker Moskva. Och dess byggnader kollapsar en efter en. Och napalm regnar faktiskt ner från himlen. Nazisterna släppte brandbomber över den sovjetiska huvudstaden. Samtidigt väljer du de områden där det kommer att brinna maximalt. Och bränder kommer att börja sprida sig genom trädet.

Och även i tyska bombplans cockpits finns flickor i bikini och barfota. Vilket är väldigt coolt och coolt. Och bomberna fortsätter att falla uppifrån. Och de förstör de sovjetiska truppernas positioner. Vilket är riktigt coolt.

Albina skrattar och vrålar:

- Låt oss mala allt till pulver - det blir vår seger!

Och återigen faller bomber från ovan, som faktiskt river hus och byggnader och sovjetiska trupper. Här är en av förintelsegåvorna som hamnade i ett sovjetiskt ammunitionslager. Och det var detonation och en hel del explosioner och förstörelse.

De sovjetiska pionjärerna kämpar också desperat. Pojken var i shorts, och barfota, trots att det var häftigt, tog de av sig skjortan för att inte bli smutsiga, och knöt sina slipsar direkt i nacken. Och de hälsar nazisterna med slangbellor. Dessa är verkligen extremt desperata barnhjältar.

De eldar också från hemmagjorda katapulter, och samtidigt sjunger de:

Kommunismens tid kommer, vi tror det,

När segern över den tuffa fienden kommer...

Vi kommer att stävja vilddjurets vrede i strid,

Och kamrat Stalin kommer att leda oss in i strid!

Pioneer Seryozhka kvittrar:

- Ära åt kommunismens idéer! Ära åt partiet och till nya gränser!

Och en pojke på omkring tolv kommer att kasta en ärta av förintelse med sina bara tår och utropa:

- Ära till Sovjetunionens hjältar!

Och skjuter från en slangbella. Så fantastiskt är det. Här måste jag säga att barn verkligen är monster.

Här tillfångatogs pionjären Alexey, en pojke på omkring tretton. Fascisterna förvrängde honom . Till att börja med tog och slet av alla mina kläder och lämnade mig naken. Varefter de högg honom med en piska, så att huden sprack och blod rann.

Bödelflickorna skrattade och pekade med fingrar mot det blodiga barnet. De tyckte faktiskt att det var extremt roligt. Sedan knöts Leshka till en stolpe, handbojorna skruvades fast i speciella ringar.

Sedan började den nakna pojken bli kittlad. Först med fingrar och sedan med gåsfjädrar. Och barnets bara sulor var inte skonade. De kittlade hälen med en fjäder och gjorde detta ganska länge. Men så tröttnade de tyska bödlarna på detta. Och de smetade in pojkens bara fötter med fett. Sedan staplade de tunna stockar under den olyckliga pojkens bara ben och satte eld på dem.

Elden flammade upp och de röda lågorna började rovdjur slicka barnens klackar. Och detta är naturligtvis väldigt smärtsamt. Pionjären skrek hjärtskärande. Och lukten av bränd hud svepte genom luften, som om en grill skulle stekas. Och tyska tjejerna skrattade vilt och gjorde miner. Verkligen vad vackert och vilt det är på samma gång.

Gerda, denna vackra bödelflicka, och en naturlig blondin, med hår färgen som vit snö, tog det och sjöng:

Min pojke, min baby,

Du håller på att skrika...

Jag bränner dina sulor,

Och tro mig, jag kommer inte att döda jäveln direkt!

Charlotte den rödhåriga tiken skrattade och svarade:

- Det här är bra! Sådan tortyr är så fängslande!

Därefter tog en annan tjej, Christina, en bit järn från elden, som var röd av värmen. Och hon förde den med en tång till sitt nakna, beniga men seniga bröst. Och nu kommer stycket, flammande av värme, i kontakt med pojkens solbrända hud. Det bränner henne, och den unga pionjären skriker av smärta. Och tjejerna skrattar.

Magda, som har hår färgen som gyllene vårmaskros, utbrast:

- Ett hårdkokt ägg måste kokas i femton minuter, så steker vi pionjären nu!

Gerda fnissade och sjöng:

- Vi ska först titta in i barnets ögon, och sedan ska vi steka det och äta det! Och så steker vi den och äter den!

Varefter alla fyra flickorna - legendariska kämpar och krigare från Sovjetunionen - tände facklor och började steka pionjären med dem. Dessutom skrattade de och visade sina pärlande tänder, starka som varghonor, och sjöng vilt:

Vi är himlens vargar och sfärens vidder,

Född att kämpa för en dröm!

Någonstans värmer miljonärer naveln,

Och jag kommer att ge seger till landet!


Ja, världen är verkligen inte täckt av honung,

Varje steg i det, med bojor som klirrar!

Och kämpen vill andas fritt,

Må min familj leva lyckligt!


Vi är riddare, bevingade käcka,

Grym, rättvis och stark!

Trots att vi har lite ludd i nosen.

Till viss del är barn Satan!


Ett krigarspel där markerna slås,

En dum berättelse är omöjlig i det!

Här duschar de ludd som lindbomull,

En bombbil kommer att förstöra hela denna region för oss!


Jorden stönar och bubblar,

Det är en väldigt formidabel kraft som sjuder i henne!

Du är en man som en valkfalk av våldsam makt,

Och hjärtats styrka är en monolit bortom plattorna!


Men varför kämpar vindens barn?

Vad glömde du på vägen till din dröm?

Som förfäderna gjorde i rustning Retro,

Vi vann, germanen sliter överallt!


Det hände så, det finns ingen större kallelse,

Kriget kom inte till oss - vi kom till det!

Det finns en feg bundsförvant med en tjock mage av Duce,

Ytterligare andra - också räknande - nollor!


Kommer till puckeln för att vi ska ta en börda,

Att utföra detta militära arbete är att förbanna ödet!

Så att vi inte ska ha någon dum förlägenhet,

Så att hon inte kommer för en enkel feg straff!

Fyra häxtjejer vrålade så och sjöng samtidigt. Och de stekte den olyckliga pojken. Och de stekte honom och stekte honom levande.

Då tog barfotakrigaren Gerda och skar av med hjälp av en SS-dolk en köttbit från den stekta men fortfarande levande pojken. Och hon började smaka och tugga det med nöje. Faktum är att när en pojke skärs och du äter det, är hans kött saftigt, mycket gott, även om det är trådigt, men lyckligtvis inte fett. Och med sådan aptit äter du det. Vad underbart och gott det är.

Charlotte sjöng till och med entusiastiskt:

Vi stannade uppe till cirka femtiden på morgonen,

Både kebaben och konjaken är mycket välsmakande...

Vi steker pojken som ett lamm,

För den lille mannen är en bugg!

Och de andra flickorna skar och slukade pojken med stort nöje. Och det mänskliga köttet är väldigt gott. Och du får ett enormt nöje av det. Och till och med ansiktena var täckta av fett, och det här är väldigt vackert och hur gott det här är.

Vargflickorna dansade, skar pojken bit för bit och tuggade kraftigt, till och med stönande av njutning. Vad underbart det här är.

Och så flickorna blottade benen på pojkens revben. Och de blev rånade. Sedan kom fler skönheter upp - ett helt dussin. Och de började också äta pojken med stort nöje. Som vid det här laget gav upp andan från smärtsam chock.

Gerda noterade:

- Pojkben är jättegoda! Och om du peppar dem kommer du att få ett enormt nöje!

Charlotte nickade.

- Ja, att äta pojken med tillbehör vore ännu bättre! Det här är väldigt, väldigt bra.

Christina noterade:

- Det här är oerhört aptitligt!

Magda sa med ett skratt:

- Äter man så läckra pojkar varje dag, då kan man verkligen bli tjock! En tjej måste ha en figur!

Och flickorna, mätta och nöjda, sjöng igen:

Pärlaktig, darrande frisyr,

Mitt bröst är oroligt och darrar!

Jag är en flicka som en blyg björk,

Jag är rädd för att röra på mig och andas!

Och vad viskar den friska vinden i ditt öra?

Sand krassar under bara fötter...

Och det finns ingen lyckligare person på planeten,

När jag går in i skogen med dig!

Berätta för mig, min älskade, en stor hemlighet,

Hur du lyckades förhäxa ditt hjärta!

Men är ditt ansikte så ledsen?

Den tunnaste tråden av rynkor rann över min panna!

Den unge mannen svarar mig med sorg;

Kriget kommer att skilja dig åt under lång tid!

För att hitta oss en plats i paradisets skogar,

Satan måste kastas i helvetet!

Den smala björken nickade som svar,

Du är mer än en kär vän för mig!

Även om utgången av striden kan bli tårögd,

Men Gud Jesus Herden är med oss!

Låt oss skingra demonernas helvete - onda skuggor,

Må lundarna blomma av grönska!

Stryk mina solbrända knän,

Håll om mig älskling!

Och han svarade som till jungfrun som ett skämt,

Han sade till ljudet av utbredda grenar;

- Kommer du att vänta på mig i ett år, min kära?

Frestelsen av heta tranor är stark!

Som svar sa jag till honom så strängt,

- Jag kommer inte att stå vid maskinen som civil!

Och jag gillar den militära vägen,

Jag vill slåss och besegra de onda!

Jag kom till punkten - jag klippte ner de flätade grenarna,

De gav mig en ny maskin med en skiva!

Även om gräset gråter som daggpärlor,

Varför blir oskuld som en soldat?

För att fosterlandet är mig kärare än alla andra,

Fosterlandet brinner i själen ovanför stjärnorna!

Det är inte samma mod som att bo på en säng,

Och tillbringa natten med ett gevär i en koja!

Segern kommer, jag tror starkt på det,

Vår sak är trots allt alltid rätt!

Tja, le mer glada killar,

Ett gott öde väntar oss, tro mig!

Dessa är händelser och äventyr av en extremt bred och aggressiv skala. Och bomber fortsätter att falla över sovjetiska positioner. Både tyskarna och deras allierade pressar mycket aggressivt och rasande.

Och till och med fem och tio ton bomber faller på sovjetiska positioner. Inklusive amerikanska. Och den nya amerikanska B-29 bombplanen är väldigt hård. Och försök att besegra en bil som har så många som tolv maskingevär installerade enligt igelkottssystemet. Och det här är allvarligt.

Dessutom är hastigheten för amerikanska flygplan ungefär densamma som för ett sovjetiskt jaktplan. Så försök komma ikapp igen. Det här är verkligen väldigt coolt och sätter bokstavligen press på halsen.

Pojken Gulliver fortsatte att slåss här. Han ser ut som ett barn på tio eller elva år, men visst är han många år. Och han, tillsammans med andra pojkar, kämpar desperat och visar sin högsta kampklass.

Här gräver Gulliver, tillsammans med Seryozhka, desperat ett dike. Hans sambo var en barfotapojke i shorts, ungefär i samma ålder. Flickan Svetka är också med. Tre barn jobbar och sjunger med stor känsla och energi, och deras sånger är så vackra och catchy. Dessutom är barnen barfota, men vädret är redan ganska bra, och det är till och med skönt att vila på gräsmattan med bara sulor. Och barnen mår väldigt bra och de presterar:

Är du ledsen, min skönhet, fäller tårar,

Mitt kära lilla hjärta känner nog problem!

Våren regerar, men det är frost i den unge mannens hjärta,

Men det finns fortfarande ingen plats för dem på stranden!

Riddarna samlades för en resa över havet,

Du var en pojke, och nu är du en korsar!

Även om avundsjuka människor viskade bakom min rygg,

Du kan inte ändra det, det är en gåva för slantar!

Det är stormar, stormar till havs, regnet piskar,

Och salt fräter sår!

Men vi letar inte efter service till oss själva lättare,

Överlämna din själ till det heliga fosterlandet!

Min flicka är en kär vän,

Så söta dina läppar är!

Täckt av is rasar en rov snöstorm,

Vintern har kommit och dess skönhet är plågsam!

Och vi flyter och värmer varandra,

Låt oss muntra upp dig med en blick och hettan av käcka ord!

Det finns en tro på att det finns en plats i himlen,

Herren kommer att tillåta unga människor i sitt land!

Men tänk inte på kall död,

Vår plikt är att överleva och tappert vinna!

Vem är trogen Gud: tro mig på detta,

Ryssland måste tjäna med allas styrka!

Då kommer Herren att belöna oss hundrafaldigt,

Landet har utvalts av Kristus den Allsmäktige!

Moskva har du blivit huvudstad i alla världar,

Kyrkkupolerna glittrar av guld!

Vilken lycka är hängivenhet till Ryssland,

Stort land - jordens moder!

Regnet vattnade åkrarna med dagg,

Rus är förkroppsligandet av en lidande dröm!

. KAPITEL nr 7

Under krig tycks tiden gå långsamt, men samtidigt obönhörligt. Det är redan maj 1943. Och det här är redan allvarligt. Vägarna torkar snabbt, och det är dags för Tredje riket och koalitionen att attackera Moskva för att äntligen få ett slut på kriget. Men en kraftfull försvarslinje byggdes på Wehrmachts väg och många utländska divisioner.

Krigarpojken, aka Gulliver, jublar i solen och trampar glatt i det friska gräset med sina bara barnsliga fötter.

Och Röda arméns unga krigare sjunger:

- Solen skiner starkt,

En sparv kvittrar...

Det är bra att vara i den här världen,

Ha så kul!

Det finns ett helt team av unga pionjärer här. Sett till årtal är Gulliver förstås långt ifrån en pionjär. I sitt tidigare liv var han redan femtio-någonting, och han hade kämpat i nästan två år. Men han växer inte upp medan han förblir ett barn. Det är sant att få avsevärd stridserfarenhet. Dessutom är Gulliver ovanligt seg, och alla hans sår läker väldigt snabbt och spårlöst. Så varför inte slåss med en sådan kropp?

Men krig är intressant - särskilt själva processen. Barn, tonåringar och många vuxna älskar att spela krigsspel, både skytte och strategi. Och visst finns det chic och spänning i detta. Även om krig verkligen är en väldigt smutsig affär. Men man får vänner där. Här är Gulliver goda kamrater: Petka, Vovka, Sashka, Seryozhka.

De fem pionjärpojkarna bildade en slags stjärna. Och nu gräver de ett dike tillsammans. Här förenas alla avdelningens pionjärer, både pojkar och flickor, av att de är barfota. I maj är det ganska varmt, och utan skor är det både trevligare och smidigare, och det viktigaste är att ta hand om sina skor. Under kriget tillverkas nästan aldrig sommarbarnskor, om gud vill, åtminstone kan de få vinterskor till ungarna. Under den varma årstiden är det nyttigt, trevligt och ekonomiskt att gå barfota. Men inte alla barn tål kylan utan att isolera fötterna. Även om det finns fenomen att människor springer barfota i snön och inte ens hostar.

Men de som inte har sådan styrka måste ibland väva bastskor. Och det här är åtminstone något slags skydd i en snödriva. Men Gulliver själv älskade att springa barfota och genom snön. Hans kropp var mer perfekt och han var inte så kall som bara dödliga. Men nu, i maj, upplevde barnens fötter, befriade från skor, saliga förnimmelser. Även om de fick trycka med bara fötter på metalldelen av spaden.

Petka, arbetar, noterade:

- Nazisterna och deras koalition kommer snart att inleda en stor offensiv. Och vi måste gräva i ordentligt om vi vill slå tillbaka deras attacker.

Gulliver höll med om detta:

- Starkt försvar kommer inte att skada oss alls!

Och pojken tryckte på spaden med sin bara barnsliga fot.

Flickan Alenka, också barfota, i en kort klänning, kvittrade pionjären av förtjusning:

Nyheterna flyger till alla ändar,

Tro oss, fäder...

Det kommer nya segrar

Det kommer att finnas unga kämpar!

Därefter fortsatte barnen att gräva i marken. De byggde hela skansar. Och Hitler och hans högkvarter planerade en stor offensiv med målet att omringa Moskva. Och deras planer var verkligen Napoleoniska. Även om jämförelsen med Napoleon kanske är för svag. De nya stridsvagnarna "Lion" och "Tiger"-2 och "Panther" måste spela sitt tunga ord. För att inte tala om flyg och andra typer av vapen.

Och pionjärpojkarna fortsätter att gräva. Unga Petka, ett barn i shorts och barfota som resten, sjöng:

- Eh Fuhrer, onde Fuhrer, din Fuhrer är en skitstövel,

Varför trampar du på pionjärerna?

kommer att få från oss specifikt i ett nickel,

Du kommer att stöta på pojkens starka knytnäve!

Pojken Mishka gnisslade:

- Och fienden kommer att stöta på dig! Och han kommer inte att nå sitt mål!

Pojken Seryozhka twittrade:

- Men pojke!

Pionjärpojken Gulliver rättade:

- Nej, men pojke! Men pasaran!

Pojken stampade sitt barfota barns fot och ropade:

Vi är så coola killar

Vi knäcker alla som en bumerang...

Våra fötter är alltid bara,

Vi slog Krauts i ett nickel!

Men sången avbröts och beskjutningen påbörjades på de ställningar där pionjärbataljonen låg. Och vapnen dånade och jorden bokstavligen skakade. Och det verkar som om himlen har blivit ett fårskinn. Och tyskt artilleri slog till, inklusive vapen med tung kaliber. Och sedan gick flyget i strid i vågor. Och hon bombade också med enorm intensitet. Det var bombningen.

Gerla flög på Yu-288, ett mycket kraftfullt bombplan, och med henne i cockpiten var Frida. Båda tjejerna var barfota och bar endast en bikini. Dessa krigare är så coola.

Och de vrålade till fullo:

Bryt, förstör och riv i bitar,

Det här är livet, det här är lycka!

Att krossa människor och slita isär dem,

Stor chic som står i vår makt!

Så flickorna i bombplanens cockpit tryckte sina bara klackar på pedalerna på planet, och som ett resultat föll bomber ner. Och de faller på sovjetiska positioner, spränger och förstör allt. Så den här typen av kaos händer. Och det ser extremt vackert och aggressivt ut.

Gerla gurglade:

- Lutar vi verkligen de sovjetiska trupperna?

Frida fnissade och svarade:

- Ja, mer än på riktigt! Det heliga kriget kommer att bli vår seger!

Och flickpiloten blinkade med sina pärlande tänder. Faktum är att det här såg extremt häftigt ut. Och hur kan en bomb som väger fem ton skiljas från magen på ett bombplan, hur ska den flyga förbi och lyfta och explodera.

Under tiden satt pionjärpojkarna i dugouts. Därefter tog de sig ut och började gräva diken igen. Och nu håller en stor, kan man till och med säga enorm, röra på sig.

Gulliver noterade med ett sött leende:

Ja, det var slagsmål,

Ja, de säger vad mer,

Inte konstigt att hela Ryssland minns

Hur pojkarna springer barfota!

Och alla pionjärerna skrattade unisont. Och barnen är mer än fast beslutna att slåss.

Och Gerda och hennes besättning klev in i Lev-tanken. Bilen måste jag säga är förstklassig. Tjockleken på skrovets frontpansar är 150 mm i stor vinkel. Tjockleken på sidorna är 100 mm, och även med sluttningar. Och tornets panna har i allmänhet en tjocklek på 240 millimeter med en rationell lutningsvinkel för rustningen. Det gör att inte ett enda skal kan tränga in mot en sådan maskin. Tja, kanske av väldigt stor kaliber. Tja, låt oss säga att detta är makt. Och tornets sidor är hundra millimeter, precis som skrovet, och även i sluttningar.

Charlotte denna röda harpy noterade:

- Tro mig, ingen kan motstå oss! Om vi ska skruva på så skruvar vi!

Bilens pistol är också imponerande, med en kaliber på 105 mm och en pipalängd på 70 El. Och om den här pistolen träffar så träffar den specifikt. Och försök sticka in huvudet.

Christina gjorde det första skottet med de bara tårna på hennes kvicka, solbrända ben.

Och granaten flög förbi och träffade den sovjetiska självgående pistolen-76, bokstavligen slog igenom den. Tyska tjejerna jublade. Och deras pärlande tänder flinade och bokstavligen gav ifrån sig bländning.

Magda, den här tjejen med gyllene hår sköt också. Och jag använde även mina bara tår. Och igen, ett granat från Hitlers kanon genomborrade T-34-stridsvagnen som grävdes ner i marken. Det här är tjejer från tredje riket.

Magda sjöng ursinnigt:

Ägaren förhandlar,

Satan är på attack...

Och Djävulen tar det inte

Vem behöver dig?

Gerda sköt nästa. Använder också bara tår. Och återigen penetrerade den en sovjetisk stridsvagn, bokstavligen slet av dess torn.

Charlotte, den rödhåriga flickan, kvittrade:

- Vår styrka, vår styrka, vår styrka,

Vi slet krokodilen i bitar!

Och igen kommer flickan att ta det och gnistra med sina tänder, som är som stora pärlor. Det här blir verkligen så bra att du inte kan berätta det i en saga eller beskriva det med en penna.

Och Lev-tanken rusar mot de sovjetiska positionerna, och skalen studsar av den som ärtor. Detta är verkligen kolossal och unik kraft.

Christina noterade med ett skratt:

-Vem vill få sina tänder utslagna?

Och hur han kommer att skratta efter det. Inte en tjej, men riktigt vild. Och flinar som en panter. Och Panther-stridsvagnarna är på attack. Bilarna, "Lion", "Tiger"-2 och "Panther", är väldigt lika till utseendet. Endast den minsta är Pantern, följt av den kungliga tigern och sedan Lejonet. Och "Mouse", den här bilen dök också upp i serien. Ironiskt nog kallas den tyngsta tyska, och kanske världens, tanken en mus. Tja, det här är på sitt sätt, till och med kvickt.

Rat-tanken byggs också i det tredje riket. Lyckligtvis hjälper de allierade nu Nazityskland, och det finns tillräckligt med resurser även för så dyra projekt.

Och tjejer i bikini styr och trampar. De är naturligtvis alla barfota och nästan nakna. Och tillfångatagna sovjetiska soldater förs på knä och tvingas kyssa deras bara, dammiga fötter.

Jo, naturligtvis, de föraktar inte tortyr. Detta säger sig självt. De tyska kvinnliga krigarna tog en pojke och spetsade honom. Och så de bara tog honom och stekte honom levande. Och det var väldigt coolt och fantastiskt på sitt sätt. Det är när de tar ett sånt här barn och flår det. Sedan, när en tolvårig pionjärs kropp är brynt på elden, skärs den i bitar och äts med stor behag och njutning. Och även fett rinner över läpparna på köttätande valkyrie-rovdjur.

Och de tuggar dessa vackra kannibaler av pionjärpojken och sjunger:

Mellan ljusen i det ändlösa, stjärnklara havet,

Vi kämpade inte tappert för äran,

Och mina läppar gnistrande som rubiner,

Kapitel har skrivits i livets bok!

Därefter kommer dessa tjejer att skratta. Andra skönheter närmar sig dem och fortsätter att äta pionjären. I synnerhet är barnets lever mycket välsmakande - verkligen gå för det. Och det är dubbelt trevligt att äta.

Tja, tjejerna gör en massa andra saker... I synnerhet skjuter de mot de sovjetiska truppernas positioner från en speciell kanon med en mycket lång pipa. Och den slår mer än hundra kilometer. Också ganska dödlig kraft.

En annan rolig sak för tjejerna är att köra tillfångatagna ryska pojkar barfota över kolen . Och jag måste säga att detta också är väldigt smärtsamt. Och viktigast av allt, vilken behaglig lukt från brända barnsulor. Det är som att steka ett vildsvin. Det är verkligen jättegott och så gott.

När pojkar springer barfota är det vackert. Och om över glödande kol, så dubbelt så. Och det gör verkligen ont.

Och som vi ser är tortyr som bäst.

Men pojkarna, även i stor smärta och lidande, sjunger med stort mod och uttryck:

Jag är en pionjär och detta ord är allt,

Det brinner i mitt unga hjärta...

I Sovjetunionen är allt sött, tro mig,

Vi öppnar till och med dörren till rymden!


Jag svor en ed till Iljitj då,

När jag stod under sovjeternas fana...

Kamrat Stalin är helt enkelt idealisk,

Vet att hjältedåd sjungs!


Vi kommer aldrig att vara tysta, vet

Och vi kommer att säga ordet och på hyllan av sanning...

Sovjetunionens stora stjärna,

Tro mig, vi kommer att bevisa för hela planeten!


Här i det unga hjärtat sjunger vaggan,

Och pojken sjunger frihetens hymn...

Segrarna öppnade ett oändligt konto,

Det finns ingen coolare sak, människor!


Vi försvarade unga Moskva,

I kylan är pojkarna barfota och bär shorts...

Jag förstår inte var så mycket styrka kommer ifrån,

Och genast skickar vi Adolf till helvetet!


Ja, pionjärerna kan inte besegras,

De föddes med en låga som brinner i hjärtat...

Mitt team är en vänlig familj,

Vi lyfter kommunismens fana!


När allt kommer omkring är du en pojke och därför en hjälte,

Kämpar för hela planetens frihet...

Och den skallige Fuhrer med en smäll,

Som farfäderna testamenterade i militär glans!


Hitler, förvänta dig inte nåd från oss,

Vi är pionjärer, jättebarn...

Solen skiner och regnet faller,

Och vi är för alltid förenade med vårt fosterland!


Kristus och Stalin, Lenin och Svarog,

Förenade i hjärtat av ett litet barn...

kommer att uppfylla sin härliga plikt,

En pojke och en flicka kommer att slåss!


Pojken har otur nu,

Han tillfångatogs av fascistiska fanatiker...

Och i denna storm brast åran,

Men var pojken en trogen pionjär!


Först slog de honom med en piska tills han blödde,

Sedan stekte de pojkens klackar...

Krauts har nollor i sitt samvete,

Madame har röda handskar på sig!


Den röda pojkens sulor brann av eld,

Sedan bröt de pojkens fingrar...

Som fascisterna stinker,

Och i kommunismens tankar gavs solen!


En låga fördes in i barnets bröst,

Huden var bränd och röd...

Hundarna brände halva pionjärens kropp,

Att inte känna till lidandet av laglöshet!


Sedan startade de onda Krauts strömmen,

Elektroner flög genom venerna...

Kan slösa oss,

Så att ni barn inte stannar i viloläge!


Men pionjärpojken bröt inte,

Även om han torterades som en titan...

Den unge pojken sjöng modigt sånger,

Att krossa den fascistiska tyrannen!


Och så höll han Lenin i sitt hjärta,

Barnets läppar talade sanning...

Ovanför pionjären finns en härlig kerub,

Världens pojkar har blivit hjältar!

Det var så de pionjärhjältar sjöng med känsla och uttryck. Och trots att de brinnande kolen stekte sina bara fötter, fastän deras klackar var ruggade av att gå utan skor länge.

Och nazisterna fortsätter sin offensiv. Tambov omringades. Tasjkent omringades också. Och samurajer närmar sig från öster. I det här fallet närmar de sig redan Magadan. Och det är hårda strider.

Här är fyra ninjatjejer som slåss. De är väldigt vackra tjejer och dessutom barfota och i bikini. Och med sina bara tår kastar de stora, dödliga bumeranger. Som samtidigt skar huvudet av sovjetiska soldater. Det var här striden och stridsförfarandena verkligen gick.

Och med sig har de ninjapojken Karas. Det här är ett barn som slåss i bara shorts. Och så berömt hugger han huvudet av ryska soldater med två svärd samtidigt. Det här är extremt coolt. Och man kan till och med säga att det är coolt.

Här svängde ninjapojken två svärd. Och omedelbart började de avhuggna huvudena på tre sovjetiska soldater rulla.

Terminatorpojken gnisslade:

- Jag är en stor fighter!

Ninjatjejen med blått hår högg också med sina svärd och kvittrade och blottade sina tänder:

- Ingen är coolare än jag!

Och så kommer tjejen att kasta en ärta med sprängämnen med sina bara tår. Och hur mycket förstörelse och förstörelse kommer att bli resultatet av detta.

En ninjaflicka med gult hår hugger ner sovjetiska soldater. Ja, det är som att köttbitar flyger. Och krigaren sjunger passionerat:

Jag har stor styrka

Jag skär upp sovjetiska soldater...

Hon mejade ner så många ryska kämpar,

Allt kvittrar som regn!

En ninjatjej med rött hår arbetar också med sina aggressiva svärd. Och med stor entusiasm också. Och hugger ner alla motståndare i rad. Och hennes svärd är så vassa och dödliga. Och bara fötter kastar dödens ärtor med en blomstring.

Krigaren ropar:

- Banzai!

En ninjaflicka med vitt hår klippte igenom en massa sovjetiska soldater, frågade dem och sjöng med övertygelse:

Jag föddes i ett ganska rikt hus,

Även om familjen inte är adlig, är den inte alls fattig...

Vi var på denna välnära, ljusa plats,

Även om de inte hade tusentals i sin sparbok...


Jag är en tjej som växer upp lite,

Provar kläder i känsliga färger...

Så jag blev tjänare i det här huset,

Utan att känna till praktiskt taget onda problem!


Men sedan hände problem, jag var fel,

De kör mig ut genom dörren barfota...

En sådan skam hände

Åh hjälp mig Allsmäktige Gud!


Bara fötter går på stenarna,

Deras fötter slår ner gruset på trottoaren...

De ger mig brödsmulor som allmosor,

Och de kommer helt enkelt att ruttna med en poker!


Och om det regnar gör det ont,

Det är ännu värre när det snöar...

Det verkade som om vi hade tillräckligt med sorg nu,

När ska vi fira framgång!


Men jag stötte på en pojke

Han är också barfota och väldigt smal...

Men han hoppar som en lekfull kanin,

Och den här killen är förmodligen cool!


Vi blev verkligen vänner i barndomen,

De skakade hand och blev ett...

Nu har vi tjänat mil tillsammans,

Ovanför oss finns en kerub med guldhuvud!


Ibland tigger vi tillsammans,

Tja, ibland stjäl vi från trädgårdar...

Ödet skickar oss ett test

Vilket inte kan uttryckas i poesi!


Men tillsammans övervinner vi problem,

Att låna ut en axel till en vän...

Vi samlar ax på fältet på sommaren,

Det kan vara varmt även i kallt väder!


Jag tror att en fantastisk tid kommer,

När Kristus, den store Guden kommer...

Planeten kommer att bli ett blommande paradis för oss,

Och vi klarar testet med raka A!

En ninjapojke som såg ut ungefär tolv år gammal, Karas, noterade med en aggressiv blick:

- Jesus Kristus är inte vår Gud!

Och ninjabarnet kommer att plocka upp och kasta en ärta med förintelse. Och de sovjetiska soldaterna var utspridda åt olika håll.

Ninjatjejen med blått hår höll med:

- Ja, vi japaner har olika gudar!

Och hennes svärd höll fjärilen och skar av flera sovjetiska huvuden. Sedan kastade Terminator-tjejen en ärta. Den kraftiga explosionen välte omedelbart två T-34 stridsvagnar. Nu är detta en mordisk uppgörelse.

Och så många lik...

Ninjatjejen med gult hår högg sina svärd igen och sa med ilska:

- Vi är supermensch!

Ninjatjejen med rött hår slog också med svärd. Och avhuggna huvuden flyger.

Och så kastade flickans bara tår sprängämnen. Och hon kvittrade:

- Vi ska begrava alla!

En ninjatjej med vitt hår är också i strid. Hon kämpar desperat. Visar sin högsta klass. Han skär huvudena av sovjetiska soldater och ropar:

- Ryssland kommer att ligga i kistan!

Varefter hennes bara fingrar, graciösa ben, återigen kastar mordiska och destruktiva. Och det kommer att bli jättebra.

Och ninjatjejerna vrålade:

Skona inte ryssarna, utrot deras jävlar,

Squash som vägglöss, slå som kackerlackor!

Du kommer inte hitta något coolare - barfota tjejer,

Mer än tjugo - det finns inga oskulder!

. KAPITEL nr 8.

Kriget fortsätter och det är redan juni 1943. Wehrmacht-trupperna rycker fram. Stora styrkor har kastats in i strid. Från norr bryter nazisterna genom Kalinin och går även förbi, inklusive städer. Och i söder går koalitionen helt förbi Tula. Det pågår väldigt hårda strider i själva staden.

Från juni 1943 utbröt hårda strider om staden på den södra flanken av Moskvas gränser . Kvinnornas krypskyttbataljon under befäl av kapten Natasha Kaktusova intog en defensiv position i ruinerna på Volodarsky Street. Flickor med maskingevär och hagelgevär, bundna med granaterbuntar, gömde sig bakom ruinerna.

Natasha själv bär en prickig tunika över sin nakna kropp, korta byxor och barfota. En vacker och kurvig tjej, med starka höfter, en tunn midja och en kort bob-frisyr. Ansiktet är mycket uttrycksfullt, med en maskulin haka och breda blå ögon. Brunt hår blev grått av damm, hög bröst, hårt utseende. Kapten Natasha har kämpat i mer än två år och trots sin ungdom har hon sett mycket. Flickans ben är täckta av skrubbsår och blåmärken. Det är lättare för en tjej att röra sig barfota än i grova och klumpiga stövlar.

Den bara sulan känner av jordens minsta vibration, varnar för närheten till en gruva och moder jord själv tillför uthållighet. Flickans fötter har å ena sidan blivit grova och är inte rädda för het metall eller de vassa spillrorna av ruiner, men å andra sidan har de inte förlorat känslighet och flexibilitet, varnade genom dånet från rörelsen av tankar.

Söta Natasha håller i en granat med ett explosionspaket fäst i händerna. Du måste krypa till den formidabla tyska Lion-tanken som sprejar gatorna med maskingevär.

Mirabela kryper bredvid henne. Också barfota, liksom alla flickor från bataljonen, visade sig de ha på sig stövlar och imiterade sin befälhavare. Hennes dammiga sulor skärps när flickan kryper på alla fyra. Mirabelas gula hår är smutsigt och långt... Något lockigt. Flickan själv är smal, smal och kort. Hon kunde till och med misstas för en tjej, med smala axlar och ett till synes stort huvud.

Men Mirabela har redan upplevt mycket. Hon lyckades besöka den fascistiska fångenskapen, överleva grym tortyr och minorna, varifrån hon, genom något obegripligt mirakel, lyckades fly. Men ser man på hennes barnsliga, ömma ansikte, skulle man aldrig kunna säga att de slog henne på hälarna med gummipinnar och ledde en elektrisk ström genom hennes kropp.

Mirabela skjuter... En soldat från det tredje riket, i det här fallet en arab, faller död och sparkar upp sand och bråte med nospartiet.

Natasha smyger in ett gäng granater under en hög med sopor. Nu ska ett nittioton tungt "Lion" krypa hit och spränga det. Flickans blå ögon gnistrar som safirer på ett ansikte mörkt av solbränna och damm.

Erfarenheten tyder på att en väl skyddad tank nu kommer att ändra position. "Lion" har 100 mm sidopansar, och även i vinkel. Trettiofyra kan inte penetrera det; bara tunga Keveshki har en chans. Men larver är målet. Huvudsaken är att beröva bilens rörlighet...

Svetlana skjuter en skur från ett maskingevär... En soldat av okänd nationalitet faller. Tyskarna, som har erövrat större delen av det östra halvklotet, värnar om ariskt blod och kastar koloniala trupper i strid: araber, afrikaner, indier, olika asiater och européer. Antalet polacker har också ökat - som har fått lära sig från vaggan att hata det bolsjevikiska Ryssland. Här kämpar ukrainska nationalister, donkosacker, tjetjener och hela kaukasiska kaganatet. Hitler fostrade en hel international.

Det finns många fiender...

Svetlana undviker skickligt maskingeväreld. Kulan splittrade nästan flickans runda häl, svärtad av damm. Den vackra kaptenen kände till och med ett kittlande av hur nära den stora kalibergåvan flög. Flickan korsade sig och viskade:

"Inte ens en kula kan stoppa oss!"

Mirabela skjuter tillbaka... En annan tjej, Angelica, är mycket rödhårig, över medellängd och muskulös, trots sina magra ransoner. Hon är också en väldigt vacker tjej, med lyxiga höfter, en spänd midja, okvinnligt breda axlar och höga bröst.

Angelica kämpar bara i sina trosor, hennes tunika har slitits sönder och smulats till damm, och nya uniformer levereras inte över Volga. Må Gud ge att vi överför lite mer ammunition och lite mat till de utmattade sovjetiska trupperna.

Så Angelica är nästan naken, hennes ben är repade, speciellt knäna. Ett splitter träffade min högra fotsulan och det gör ont och det är svårt att gå.

Rödhåriga, dammiga, nästan nakna Angelica vrider på sitt vackra men samtidigt tuffa ansikte. Flickan, som skjuter, säger:

- Herren är över oss, Moskva och Stalin!

Och hon skär av de attackerande nazisterna, har knappt tid att rulla tillbaka.

Ruinerna och de smala gatorna gör det svårt för de hotfulla tyska stridsvagnarna att vända. Nästan tvåhundra ton "Mauses" kan inte passera alls...

Som Svetlana förväntade sig körde "Lejonet" lite och sprang in i en hög med sopor. Det var en explosion. Larven sprack och ett par skadade rullar flög av.

Den skadade tanken stannade och en granat flög ut ur dess pipa...

Det mullrade någonstans i fjärran och försvann i ruiner. Blonda Svetlana väste som en orm:

- Det här är min uträkning! Öppnade ett konto...

Flickkaptenen tvingas krypa iväg igen. Tyskarna och deras satelliter kan inte använda sin tekniska överlägsenhet i spillrorna. På grund av den envise Hitlers fel fastnade tredje rikets horder i positionsstrider i en ganska stor och väl befäst stad.

Mirabela kastar en granat. Tvinga de drabbade tyskarna eller araberna att göra volter och vända. En av Hitlers kämpars hand rivs av och på den hänger en engelsk klocka med en kompass.

Mirabela säger med ett leende:

- Det kompassen visar dig är vägen till helvetet!

Och en vacker tjej skakar en bit fast keramik från sin dammiga häl.

Angelica skakar också av sig dammet från sina fasta, fylliga bröst. Bröstvårtorna är nästan svarta av smuts och kliar. Försök att tvätta dig. Återigen måste man begrava sig när de tyska kulsprutorna skjuter. Och krypa på magen.

Flickbataljonen håller sin position, även om det förekommer beskjutning. Och tunga granater exploderar och bomber faller från himlen... Men ingenting kommer att knäcka de sovjetiska hjältinnornas mod.

Svetlana ser Pantern krypa förbi. Tja, den här tanken är inte så läskig längre.

Du kan slå den i sidan. Flickan nyste och spottade ut dammet som föll in i hennes graciösa mun. Hon tog en granat i handen, tyngd med ett explosionspaket. Du måste krypa upp obemärkt. Men det är så mycket rök runt omkring.

Angelica började krypa upp och spände sig mot avloppet med sina bara tår och armbågar. Hon liknade en katt som förföljde en mus. Flickan mindes kriget från den fruktansvärda sommaren fyrtioett, när Wehrmacht förrädiskt invaderade Sovjetunionens stora vidder. Var flickan, nästan flickan, rädd? Först ja, men sedan vänjer man sig. Och du uppfattar redan de ständiga explosionerna av granater som ett vanligt ljud.

Och nu exploderade det väldigt nära. Flickan slår på magen. Uppifrån flyger fragment förbi som en flock vilda bin. Angelica viskar med nariga läppar:

- I rättvisans namn, Herre!

Flickan accelererar sin krypning och kastar en granat med ett påsatt explosivpaket på en löpning. Gåvan flyger i en båge. Det sker en explosion och Panterns tunnare sidorustning ger vika. Den tyska stridsvagnen börjar brinna och stridssatsen detonerar.

Svetlana viskar med ett leende:

- Tack, o Allsmäktige Jesus! Jag litar på dig ensam! Jag ber till dig ensam!

Pantern är förstörd. Den avrivna långa stammen ligger begravd i spillrorna. Den främre rustningen, separerad från sidorustningen, liknar en skopa.

Svetlana, vars ögon gnistrar som blåklint i ansiktet brunt av damm och solbränna, säger:

- Ju fler ekar fienden har, desto starkare är vårt försvar!

Angelica är väldigt sexig med sina svarta trosor och sin nakna, dammiga, starka kropp. Flickan är väldigt smart. Hon kan kasta glasskärvor med sina bara tår.

Nu kastade hon ett vasst föremål med sin graciösa fot täckt av ett lager damm. Och den stack rakt in i halsen på fascisten. Vackra Angelica babblade:

- Och jag är en sexsymbol, och en symbol för döden!

Flickan kröp sedan igen och sköt. Svetlana ledde också elden.

Den vackra kaptenen Natasha, efter att ha huggit ner fascisten, twittrade:

- Livet är en kedja, och små saker är länkarna...

Mirabela sköt, delade Fritzens huvud och tillade:

- Det är omöjligt att inte fästa vikt vid länken!

Svetlana, som återigen sköt exakt, rasade:

- Men man kan inte uppehålla sig vid småsaker...

Mirabela lade till som om hon sköt:

- Annars omsluter kedjan dig!

En annan tjej, Olympias, också mycket vacker, förberedde tillsammans med pionjären Gulliver en gruva på tråden. De två knuffade på den... En lömsk kräkare kröp in i Tiger-2-larven. Och hur denna långpipiga tyska maskin kommer att explodera.

Den ljushåriga pojken Gulliver utbrast:

- Vårt Ryssland, en parasha för dig!

Och han hann knappt hoppa iväg, blinkande med sina svarta, nedslagna klackar, från det fallande taket.

Olympias strök pojkens hals och sa:

- Du är väldigt smart!

Pionjären tog sig till fronten och gick med i kvinnobataljonen. Pojken är till och med väldigt uppfinningsrik. Till exempel tillverkade han flygplan för att skjuta ner fascistiska attackflyg. När Focke-Wulfs, eller TA-152s, reser sig hörs ett otroligt öronbedövande vrål.

Tyskarna slår till till ackompanjemang av en Wagnersymfoni. En sådan majestätisk melodi.

Olympiad säger irriterat:

- De försöker fortfarande skrämma oss!

Pionjärpojken sjöng med patos:

- Den ryska krigaren är inte rädd för döden,

Döden under stjärnhimlen tar oss inte!

Han kommer att kämpa hårt för det heliga Ryssland,

Jag laddade det mäktiga maskingeväret!

Olympias, en lång, muskulös tjej, med breda höfter och axlar, är en typisk bondkvinna. Kläderna slets till trasor under striderna, de starka benen var bara, håret flätades till två flätor och var mycket dammigt.

Gulliver ser ut att vara bara elva år gammal, mager av undernäring, en repad och smutsig pojke, endast klädd i shorts. Pojkens naturligt vita hår har blivit grått, och hans revben syns genom hans tunna, solbrända och smutsiga hud. Mina ben var fruktansvärt trasiga och täckta av brännskador, blåmärken och blåsor. Det är sant att ödet skyddade barnet från allvarliga skador.

Jämfört med honom verkar OS stora och feta, även om tjejen inte alls är tjock, utan med starkt tränat kött på benen. Dessutom verkade hungern inte alls påverka hennes portly och stora figur.

En flicka skjuter ett tungt pansarvärnsgevär. Du kan inte tränga in i tyska fordon frontalt, men det finns en chans att köra på spåren.

Och den rejäla "Lev", efter att ha fått ett tungt sprängämne i chassit, började blåsa rök som en storrökare.

Gulliver sjöng sarkastiskt:

- Stinky Fritz, utan att tänka, tände en cigarett vid entrén! Han fick så klart stora problem!

Olympias, som blinkade med sina muskulösa, solbrända vader, gjorde en steppdans med sina bara, vackra fötter. Flickan sjöng:

- Ryska helgons ansikten blinkar från ikonen... Gud förbjude dig att döda minst tusen Krauts! Och om någon surrar mer än fascisterna kommer ingen, tro mig, att döma dig för det!

Sedan laddade hon om pansarvärnsgeväret och sköt igen. Den tyska transportören släppte återigen ut en ström av rök.

Flickbataljonen tillfogade Krauts betydande skada. Men själv led han förluster. En flicka slets på mitten och hennes ansikte blev så blekt, trots damm.

Det mesta av Stalingrad har redan tagits tillfånga av nazisterna, men det som finns kvar av staden vill inte ge sig och kapitulera.

Svetlana försöker samtidigt bryta igenom tigern. En kraftig tysk bil träffades i sidan av en granat, men dukade inte under. Vänder sig om för att avfyra kanonen. Flickan måste begrava sig i marken och spillror så att den släppta gåvan inte krossas av explosionsvågen.

Svetlana viskar tyst:

- Mamma, pappa, jag är ledsen!

Mirabela kastade en granat mot tigern, som exploderade i pannan. Flickan väste:

- Om det faktum att ljus är undervisningen på vintern på våren... Jag upprepar utan undantag att Hitler är en pestilent jävel!

Angelica, som bröt fascisternas mål och besprutade dem med en eldskur, mumlade:

- I kistan såg jag Führern nu! Och hon sparkade den eländiga mannen rakt i ögat!

Den rödhåriga tjejen kastade faktiskt en granat i tanken med sina bara fingrar. Den träffade pipan... En explosion följde och tigerns pipa var förvrängd.

Den fege tysken tog den och backade.

Svetlana gnällde genom näsborrarna:

- Vårt ger inte efter för ditt!

Mirabela skar ner Hitlers hyresgäst med en kula och sjöng:

- Men skurken skämtar inte! Händer, fötter, han vrider ryska rep! Den sätter tänderna i hjärtat... Den dricker fäderneslandet till skräpet!

Svetlana fnissade och skällde:

- Führern skriker vilt och anstränger sig!

Mirabela sparkade och lade till:

- Jo, dödspustar och flinar!

Nu har en ännu farligare "Shtumrtiger" dykt upp. Det förstör hela byggnader och bunkrar. Dessutom närmar den sig inte de sovjetiska truppernas positioner. Bilen hålls under tak av tyska kulspruteskyttar.

Svetlana ser att det är omöjligt att komma nära Kraut-positionerna. Men det finns Focke-Wulfs på himlen. Ett av dessa fordon flyger närmare sovjetiska positioner. Flickorna öppnar eld mot henne.

Angelica kastar en granat och säger ursinnigt:

- I djup död finns ingen förlåtelse!

Därefter skjuter flickan en skur från ett maskingevär. Rullar snabbt tillbaka. En relativt ny tysk stridsvagn "Panther"-2 med ett litet torn och en lägre siluett närmar sig snabbt.

Flera tjejer kastar granater mot en tysk bil. Hon, efter att ha fått gåvorna, fryser och kan inte vända sig om.

Angelica visslade och väste:

- Det här är en ny attack! Vi ska slita isär hennes käkar!

Panther 2 morrade och avfyrade sitt kraftfullare vapen.

Eldpelaren delade luften och värmde och elektrifierade omedelbart atmosfären.

Angelica fnissade när projektilerna flög förbi den halvnakna tjejen. Den skamlösa rödhåriga skakade på höfterna och skrev:

- Och Newton besegrade sina fiender, kastade av oket från tronen! Han dekreterade sin Newtons lag till Fritz!

Stalingrad var helt uppslukad av bränder, när eldtungor verkade slicka himlen och lila, orange och scharlakansröda gnistor sprakade! Och varje gnista är som ett spöke som flyr från ett helvetesborg.

Svetlana, efter att ha slagit ner en tysk fighter, blinkade med sina blå ögon och sjöng:

- Varför gnäller du, din dumma gamla dam? Tro mig, det är bara en galen person som gråter för dig!

Mirabela skanderade när hon sköt mot nazisterna:

- Vad skönt det är att lägga sig i gräset och slå Krautarna i huvudet! Ge Fuhrern ett grötomslag och skjut kulor från ett maskingevär!

Flickan fnissade vilt och rullade över från magen till ryggen. Jag gjorde en cykel med ben. En granat flög upp. Den flygande Focke-Wulf fick splitter under magen och svävade snabbt högre. Tydligen har vassa fragment skadat honom. Den fascistiska varelsen fattade eld och började förlora delar av sina brutna vingar.

Svetlana, som såg hur Focke tappade höjd, kväkade:

- Det här är en semafor! Det hänger en yxa ombord!

Det tyska planet exploderade och spridde skräp ut i himlens alla hörn. Och var tog det fascistiska aset vägen? Gjorde min sista sväng. Bödeln gick i ruiner, inte piloten!

Mirabela nysade, skingrade dammet och sa:

- Att vara eller inte vara? Det är ingen fråga!

Angelica kastade återigen en bit glas med foten så att den träffade Fritz öga och kom ut genom bakhuvudet:

- Jag är en stridsvagnsarmada! Och du behöver behandling!

Tyskarna och deras satelliter försökte avancera och kastade granater framför dem. Sådan taktik fungerade inte mot tjejer. Här satte Gulliver ut katapulten och hur den träffade fienden som svar.

Pionjärpojken vrålade:

- Jultomten sliter isär Hitlers käkar!

Katapultladdningen, som genomborrade mängden fascister, fick dem att flyga isär och samtidigt vända i luften. Fritsarna föll och slogs mot spillrorna från murarna.

Tiger-2-stridsvagnen, efter att ha tappat balansen, kolliderade med lejonet. Eh, Leva, var är ditt fantastiska namn?

Svetlana log och svarade:

- Ja, Gulliver är jättebra!

Pojken skällde aggressivt:

- Pionjären är alltid redo!

Flickan skakade på bara foten som svar.

Flickkaptenen började spika igen. Och OS kittlade Gullivers smala fot, vad jobbigt det var! Inte undra på att pojken inte är rädd för att springa genom eldar.

Mirabela skanderade och sa:

- Ungdom är bra - ålderdom är dålig!

Angelica, denna glada rödhåriga, höll med:

- Det finns inget värre än ålderdom! Detta är verkligen det äckligaste tillståndet av alla!

Och flickan gjorde ett vändhopp. Hon föreställde sig äckliga mormödrar för ett ögonblick. Nej, du kan inte jämföra en gammal kvinna med en tjej. Och vilken skönhet det finns i smala kroppar.

Angelica tog den och sjöng:

- År efter år flyter som en husvagn,

En gammal kvinna mal henna i en mortel...

Och hur är det med min smala figur?

Jag förstår inte hur min ungdom försvann!

Svetlana blinkade med ögonen, slog ner tysken med ett slag i ljumsken och anmärkte:

- Nej! Ändå finns det en sådan charm i krig - att förbli evigt ung! Alltid full!

OS satte en ny laddning i katapulten. Det här är något som liknar en bra murbruk. Flickan väste:

- Passera inte, men passera!

Gulliver , denna evige pojke , hasade med sitt tunna men kvicka ben och skällde:

- Fritsam ansikte!

Och granaten, tillsammans med explosionspaketet, flög i full fart in i de nazistiska positionerna.

vapensmedernas stad Tula gavs inte till dem . Det är tredje månaden sedan slutet av april som misshandeln pågår, men hela staden kan inte tas. Nazisterna nådde framgång i andra delar av fronten, men inte i denna.

Svetlana avfyrade en pistol och morrade:

- Allt är omöjligt, det händer möjligt... Det finns ingen anledning att göra universum väldigt komplicerat!

Och den träffade motorcykelns bensintank. Bilen exploderade och eldiga virvelvindar lyste upp det rökiga landskapet. Och tysken slets isär av en brinnande tass.

Flickkaptenen ropade:

- Jag älskar att döda ondska! Och detta är det högsta goda!

Mirabela slog tyskarna med ett utbrott av eld och väste:

- Låt oss leka piggsvin!

Angelica öppnade eld, mer exakt. Flera svarta lämnades liggande på de spjutklädda spillrorna:

- Döda fienden! - Viskade flickan.

Mirabela sjöng lekfullt:

- Efter att ha målat Hitler med läppstift, Mainstein med hårspray, kommer jag att dra in dig i prinsessans fångenskap, din trogna hund kommer att gnaga dig!

Svetlana, skjutande, väste:

- Låt oss hänga oss i kväll, Adolf... Sluta busa! Kom igen på kvällen, flyg som en valk - så att du kan slå nazisterna hårt!

Mirabela sa i raseri och slog hjälmen av stormtrooperns huvud:

- Vi kan! Och vi ska!

Flickor från Leninbataljonen stoppade den främmande arméns framfart. Fritzen rörde sig framåt, bokstavligen stänkte utrymmet med lik. Lion-stridsvagnen, som man hade förhoppningar om, hjälpte inte heller. Här är en modifiering av fordonet med en 150 mm kanon.

Angelica slår av en sten som sitter fast på hennes bara bröstvårta. Flickan har så vackra och fylliga bröst. Flickan kastar en granat med foten. Benet är starkare än armen, och kastet går längre.

"Lion" fick en lucka i spåret och stannade. Skjut från hans kraftfulla mun. En krasch och en kollaps.

Angelica spottar och säger:

- En rysk krigare stönar inte av smärta!

Och igen skjuter flickan. Och han gör det extremt noggrant. Fascisten som lutar sig ut ur tornet faller tillbaka.

En rödhårig, nästan naken tjej säger:

- Det är förgäves att fienden tror att han lyckades knäcka ryssarna! Den som är modig kommer att anfalla i strid, vi kommer våldsamt slå våra fiender!

Och Angelica rullar ut sina magmuskler som hon har skulpterat väldigt mycket.

Åh så fina tjejerna är! Jag vill verkligen inte att någon av dem ska dö.

Stalenida sprang förbi... En mycket vacker tjej, med fluffigt, vitt hår. Hon lyckas på något sätt smeta in dem med någon form av dryck så att de inte blir smutsiga.

Flickan är mycket vacker, med Venus figur, bara mer tonad och skulpterad. Hon har bara bh och trosor på sig. Allt annat har redan rivits sönder. Men vad graciösa benen är! Det här är inte en tjej, utan ett sigill av perfektion, en skönhetskrona.

Hon rör sig på ett speciellt sätt, som en ekorre. Och de bara fötterna bara flimrar, och hälarna förblir överraskande nog rena. Stalenida skjuter, och fascisten får ett sår i bröstet.

Flickan säger:

- Lojalitet mot fosterlandet är det högsta ordet!

Angelica sa med ett skratt:

- Ta av dig bh:n och stanna i trosan som jag!

Stalenida skakade negativt på huvudet:

- Det här är inte lämpligt!

Angelica skakade på höfterna, sköt exakt och sjöng:

- På något sätt har Komsomol-medlemmar blivit ovanliga! Att gå omkring barbröstet sådär är väldigt oanständigt!

Stalenida fnissade och anmärkte:

- Varför skapa glädje till Krauts genom att titta på vår skönhet!

Angelica svarade bestämt:

- Vår skönhet är dödlig!

Ståltjejen fnissade och sköt mot TA-200. Nazisternas bil fattade eld. Och den vackra blondinen sa:

- Död åt det onda!

Angelica fnissade:

- Och livet är bra!

Stalenida, som såg att tysken föll, vrålade:

- Det här är det högsta värdet! Tro inte, fascister, att ni har vunnit!

Angelica kommer att sjunga:

- Seger väntar! Seger väntar... De som vill bryta bojorna! Seger väntar! Seger väntar! Vi kommer att kunna besegra nazisterna!

En vacker flicka och hennes nakna bröst skakar. Det är bra med en naken bål i värmen som förstärks av elden.

Svetlana såg nu mycket mer bestämd ut. Hon sköt mot Krauts med en maskinpistol och skällde:

- Jag ska kastrera dig!

Och sannerligen fick nazisterna dödliga gåvor och kistor! Och flickan visade dem idén, låt oss bygga bara tår. Och hon visslade som en rånarnäktergal. Och genom fingrarna på de nedre extremiteterna.

Flickkaptenen är väldigt smart. Och gnistrande. Och inte alls grym. Också hon tycker ibland synd om fiendens soldater, som kan få barn som kommer att gråta för sina mördade fäder.

Svetlana driver dock bort sådana tankar från sig själv, de får henne att vilja gråta. Men det var inte ryssarna som kom till tyskarna för att råna och döda. Nej, det här är tyskarna och ett helt aggressivt gäng utlänningar från hela världen trängde in i ryska rymden.

Svetlana korsade sig och sköt mot Fritz som i tysthet försökte komma nära de ryska positionerna... Hans öga och hjärna, utslagen av en kula, läckte ut.

Flickkaptenen log och sa kvickt:

- Rakt öga mot öga, huvud mot huvud!

Svetlana sköt exakt och träffade en motorcykel med en sidvagn. Bilen började slitas och maskingeväret flög av och vände flera gånger. Sedan trängde hans nosparti genom spillrorna.

Flickan gnuggade sin nakna, dammiga sula på spillrorna. Och hon tog sikte igen. Hennes glada, unga ansikte flinade belåtet. Flickan sjöng:

"Nej", sa vi till fascisterna, vårt folk kommer inte att tolerera att ryskt väldoftande bröd kallas "brod!"

Mirabela gjorde ett mycket exakt skott, som satte eld på Focke-Wulf, och kvittrade:

För en skurk är valet förstås klart,

Han är redo att förråda Rus för dollar...

Men den ryske mannen är så underbar -

Jag är redo att ge mitt liv för mitt fosterland!

Flickan gjorde en kullerbytta och visade nazisterna en kaka och snurrade runt, och kulorna träffade inte skönheten.

Angelica dök upp, denna skönhet, nästan naken och smutsig som en djävul, kastade en granat med båda benen på en gång. Och hon kollade:

- Det jag har är... Till Fritz i den vassa sidan!

Olympias rättade Angelica:

- Skarp, åt sidan, inte åt den vassa sidan!

Flickan fnissade och skakade på sina vattenmelonbröst och avfyrade en granat med hjälp av en granat med ett explosionspaket. "Tiger" träffades i pipan, och detta krokiga konstverk vek undan.

Därefter drog sig Hitlers varelse tillbaka. Hon började krypa som en sköldpadda som fastnade i en eld.

Svetlana sjöng och blinkade glatt:

- Och tigern backar och tyskarna gömmer sig!

Flickbataljonen manövrerade under attacker från luft och tunga vapen. Sedan träffade raketgevären, brutna, heta klippor reste sig mot himlen. Och stenarna fattade eld. Lyckligtvis dog ingen av tjejerna, men männen åkte till den andra världen - som inte är så ledsna! Och själar flyger - vissa till himlen och andra till helvetet! Där djävlarna med höggafflar redan väntar på dem som inte trodde på Jesus.

Angelica, den sexigaste av krigarna, är rasande: kan nazisterna, med sin Sturmtiger, skjuta mot de sovjetiska truppernas positioner och döda de röda krigarna?

Och flickan grep tag i en granat med sina bara fötter och snurrade i kaskader av kullerbyttor. Och det snurrade allt snabbare. Och så kastade hon med all kraft dödsgåvan i Sturmtigerns breda tunna. Skönhetens bara, solbrända ben blixtrade, och en granat flög in i den breda pipan. Och den kraftfulla bilen kvävdes först och exploderade sedan. De två "Royal Tigers" som stod på sidorna av "Sturmtiger" kastades upp och spreds åt olika håll. Rullarna slets av från dem, och de föll och flög som drottningens trasiga halsband.

Blastvågen kastade Angelica upp och flickan flög upp och ner. Och hon vändes omkull, gungade och kastades. Men skönheten landade ändå, vassa spillror och krossade stenar grävde ner i hennes bara sulor. Flickan hade ont, och till och med genom hennes förhårda fot, genomborrade en vass spets.

Men Angelica fann styrkan att stå upp och skrika:

- Ni fascister kommer att ligga i aska!

Svetlana och de andra flickorna kastades upp av explosionsvågen och till och med lätt krossade. Men inte en av de vackra krigarna dog. Flickorna möttes av orkan och välriktad eld. Undertrycka de uthoppade nazisterna och andra aggressiva insekter som belägrar Sovjetunionen.

Mirabela sjöng med stor entusiasm:

- Och när Herrens trumpet blåser oss i strid, kommer vi att vara vänner tillsammans med Komsomol! Och enligt Jehovas vilja kommer jag att vara vid det himmelska namnuppropet!

Angelica, som skakade av sig dammet från sina blodiga, brutna sulor, sjöng:

- Lenin, fest, Komsomol! Vi skickar Führern till dårhuset!

Flickorna började skratta öronbedövande, och Gulliver sa med oro och irritation:

- Och min katapult är inte lika exakt - som dessa nakna och starka ben på Angelica!

Olympias böjde armmusklerna och sa:

- Det är okej! Du kommer på något annat. Något coolare!

. KAPITEL nr 9.

April 1939 anlände . Det är redan varmt och soligt i Kina. Mao Zedongs armé utspridda någonstans. Så nu kan de inte hämtas. Europa är lugnt, även om Hitlers Tyskland fortsätter att beväpna sig.

Och Oleg Rybachenko bestämde sig för att kissa, en fortsättning på pojkens äventyr som blev en odödlig krigare. Vad bra och coolt det här är.

Här arbetar slavpojken igen och bygger en pyramid. I det här fallet räddar han livet på många nakna, solbrända pojkar som körs till jobbet som åsnor. Och så Oleg Rybachenko, som är ett odödligt och mycket starkt barn, arbetar hårt för flera hundra människor. Och pyramiden fortsätter att byggas.

Jo, naturligtvis är detta också ett uppdrag. De grova, barnsliga fötterna kittlas behagligt av ökensanden.

Pojken jobbar och är fysiskt ganska bekväm. Den moraliska sanningen är lite tråkig. Det är faktiskt för hans skull att bygga denna pyramid. Det finns också mer intressanta aktiviteter. Men du måste springa med vagnen på axlarna, lasta den igen och sedan sätta på den igen, och det här är jättebra och banalt på samma gång.

För att distrahera sig själv bestämde sig pojken för att föreställa sig något intressant. Här är ett exempel:

Vladimir Vladimirovich Putin, som befann sig i Stalins kropp, löste många olika taktiska och operativa problem. För nu rådde det dock ett lugn på fronterna och schemat var lite lugnare. Ledaren värmde upp med flera tjejer i gymmet. Det är redan varmt och roligt. Mer ljus. Tjejer i enbart overaller och med bara solbrända ben.

Redan den äldre ledaren känner hur ung energi överförs från dem.

Stalin-Putin värmer också upp och försöker på något sätt återställa formen. Och samtidigt ta tankarna bort från sorgliga tankar.

Tydligen förbereder sig tyskarna för att slå Ryssland. Det tredje riket lade under sig den gamla världens kolossala resurser. Och med honom även Japan och de asiatiska kolonierna.

Du kommer inte att kunna vända dig så lätt här. Det är nödvändigt att kämpa inte för livet, utan för döden.

Underrättelsetjänsten rapporterar att det tredje riket, med större resurser än i verklig historia, kunde starta massproduktion av tankar med de senaste ändringarna på kortast möjliga tid. Det finns "tigrar" och "pantrar" och "lejon", och det verkar även "mus" och "tiger"-2. Väldigt problematiska bilar.

Så varför inte vara nervös?

Det är "Lev" som oroar Stalin-Putin mest av allt. En maskin som tyskarna inte ens kunde översätta till metall i verkligheten. Men som visade sin potential i dataspel. "Lion" är utan tvekan en kraftfull tank, med en mycket dödlig pistol. Och det är extremt svårt att motstå honom.

Stalin-Putin, snurrar på ett motionscykelhjul. Det är lättare att göra det här än tidigare. Det räcker med att andas. Rysslands tidigare president trodde att om han inte hade hamnat i Stalins kropp, skulle det ha varit lättare för honom? Ryssland var i alla fall inte hotat av krig. Och om någon skulle attackera så skulle det inte vara USA, utan Kina.

Detta land påminde lite om det tredje riket 1941. Aktiv handel, sken av vänskap, en totalitär styrande regim och ett lömskt hugg i ryggen.

Det är sant, till skillnad från Tyskland och Ryssland, ägde möten ständigt rum med den kinesiska ledningen. Hitler och Stalin träffade aldrig varandra. Det verkar som om Führern är fast besluten att sätta stopp för Ryssland, och det finns ingen anledning för honom att föra en dialog med Stalin. Förmodligen litar inte Tysklands ledare på Sovjetunionens chef. Som, han kommer att lura ändå.

Ja, och försök att spela ärligt här. Det kommer definitivt att finnas några fallgropar. Och verkligen försöka komma överens.

Det var på något sätt lättare med Kina. Trots den växande bristen på territorium för den svällande befolkningen i det himmelska imperiet, uppträdde kineserna eftertryckligt icke-aggressivt. Men de fick i allmänhet avsevärda eftergifter. Och för olja och gas och andra råvaror. Ryssland handlade inte på lika villkor med Kina. Och på grund av detta blev det vissa förluster. Dessutom är medierna i Kina inte gratis. Som de blir tillsagda, så säger de. I väst hade pressen en personlig motvilja mot Putin från första början. Och som före detta KGB-officer, och som underrättelseofficer och som bödel i Tjetjenien. Många i väst gillade inte att kriget i Tjetjenien pågick aktivt, relativt framgångsrikt och utan några särskilda militära kontroller.

Jag kom ihåg att Milosevic inte var förlåten för något mindre. Och visst var informationstrycket stort. Nästan hela världen har rest sig för Tjetjenien. Och muslimer, och väst, och många asiater. Det är bra att kommunisterna slappnat av och inte reste en duma mot Putin. Självklart jobbade vi med vänstern. Men Zjuganov kan anse sig vara kränkt. Kommunisterna fick inga poster i regeringen och utsikterna till makten är extremt vaga.

Det är klart att Jeltsins efterträdare inte kommer att ge dem någonting. Ja, det gjorde han inte.

Men Zjuganov är i allmänhet en feg, och vågade inte uttala sig mot myndigheterna. Och Kreml har turen att ha en sådan oppositionsledare. Denna opposition är inte alls farlig. Det är till och med förvånande att Zyuganov lyckades samla nästan trettio procent av rösterna år 2000. Hur såg folk inte att detta inte var en fighter!

I allmänhet måste du förstås erkänna din speciella tur med Putin. Oppositionen gav honom aldrig en kamp. Även om kommunisterna inte kunde låta bli att förstå att Jeltsins efterträdare och säkerhetstjänsteman var deras gravgrävare. Först och främst att döda moraliskt. Men i framtiden kunde de ha slutat från vänster. Även på lagstiftningsnivå.

Men Putin gjorde inte detta: det fanns en listig kalkyl och skuggpolitik. Vid något tillfälle blev oppositionen mer aktiv. Dock inte så länge och händelserna på träsktorget bidrog i hög grad till att tygla vänstern. Och sedan efter Krim blev kommunisterna helt tysta.

Således var det i princip möjligt att hålla oppositionen under kontroll utan att böja sig för stalinistiska metoder. Men Stalin kunde inte göra det, eller ville inte. Han krossade alla. Även de som han bara misstänkte för illojalitet. När Yakir blev skjuten utbrast han: "Länge leve Stalin!" Det är så människor har blivit hjärntvättade av propaganda.

Förtjänade denna georgier sådan kärlek och beundran? Och formellt sett var Stalin ingen före fyrtioett. Varför tillskrevs prestationer, segrar och förtryck till honom?

Putin var verkligen president och premiärminister i fyra år. Det måste sägas att Medvedev inte lydde honom i allt. Dmitry Anatolyevich följde en mer pro-västerländsk kurs. Han stödde sanktioner mot Iran, överlämnade Libyen och var redo att överlämna Assad. Dessutom tilldelade Medvedev Gorbatjov S:t Andreas Orden den Förste Kallade!

Bör en så kontroversiell person i historien som Gorbatjov tilldelas den högsta ordningen i Ryssland? Detta är helt klart för mycket! Putin förblev dock tyst då. Och i framtiden berövade han inte Gorbatjov ordern.

Ändå åtnjöt Gorbatjov auktoritet i väst. Och Putin, trots att han inte gillade det demokratiska systemet, tänkte inte bränna några broar. Dessutom stod det klart att relationerna med väst behövde förbättras. Men jag ville inte göra det själv. Amerikanerna ville också verkligen upprepa det nittioförsta året.

Tanken blinkade: var det inte jänkarnas jobb att ingjuta hans själ i Stalins kropp? Det ideala sättet att eliminera en farlig politisk rival. När allt kommer omkring, om själen lämnar kroppen, dör personen. Tydligen var amerikanerna väldigt glada på hans begravning! Och många i väst också.

Putin föreställde sig en struktur för Ryssland som en autokratisk monarki. Bara ödet gav honom inte söner att överföra makten genom arv. Väst var mycket försiktig med auktoritära regimer.

Det är inte accepterat där att en person blir centrum för allt. Detta irriterade Putin.

Han hade naturligtvis inte för avsikt att ge upp makten. Och om han inte säkrade en femte mandatperiod för sig själv var det inte alls på grund av demokratiska hänsyn. Det här var annorlunda...

Efter att ha arbetat upp sig själv, gick ledaren till sitt kontor. Tyvärr fanns det fortfarande mycket att göra.

Stalin-Putin ringde upp Voznesensky. Han frågade med ett sus:

- Hur går det med den nya KV-14-tanken?

Voznesensky svarade glatt:

- Produktionen främjas, kamrat Stalin. Bilen är ganska tillfredsställande när det gäller körprestanda, skyddad från alla vinklar. Pistolen har en hög initial projektilhastighet på 830 meter per sekund. Möjligheten att installera en kraftfullare 122 mm pistol undersöks. Angående tyngre bilar: det är svårt att transportera dem på tåg. Därför rekommenderade jag personligen inte tillverkning av maskiner tyngre än sjuttio ton.

Stalin-Putin anmärkte argt:

- Övning kommer att visa sig! Generellt sett har våra designers redan bemästrat KV-serien, men T-54 är fortfarande för tuff för dem?

Voznesensky sa helt allvarligt:

- Att skapa en med en vikt på trettiosex ton, men med en rustning överlägsen Tiger-2, är en uppgift som verkar fantastisk.

Stalin-Putin sjöng:

- Vi föddes för att förverkliga en saga! Låt Wehrmacht förvandlas till vått damm!

Voznesensky tillade entusiastiskt:

- Högre och högre och högre! Sträva efter våra fåglars flykt! Och varje propeller andas! Fred vid våra gränser!

Stalin-Putin slog näven i bordet:

- Du kommer fortfarande att göra T-54. Även om dess egenskaper är fantastiska! Och KV-serien... Nåväl, låt det vara till hjälp!

Voznesensky tillade med ett leende:

- Snart når vi siffran hundra tankar per dag. Och detta är i samband med sådana enorma förluster i territoriet. Är inte detta en bedrift, kamrat Stalin?

Joseph-Vladimir svarade glatt:

- Det är klart, det är en bedrift! Jag tror att vi kommer att slå tillbaka fienden! Förvandla bara inte vår utrustning till kanonmat för nazisterna.

Voznesensky rapporterade med glädje:

- Vi har en ny "Andryusha" på väg. Det är det för fascisterna. De kommer inte att finna det tillräckligt.

Stalin-Putin klappade på bordet med handflatan och sa:

- "Katyusha" och "Andryusha" är ett mördarpar! Och med dem kommer det att bli en enorm stryk av Krauts!

Voznesensky lade till:

- Så "Andryusha" kommer att ryta. Det är på väg att ryta! Och han kommer att slå Krauts!

Stalin-Putin tog den och sjöng:

- Äppel- och päronträden blommade! Dimmorna har blommat över floden! Andryusha slog Hitler och bevisade att han är en tuff kille!

Nästa samtal gällde flyg. Här var det ännu värre. Hittills inkluderade serien endast Yak-9 och LAGG-5. Vilket naturligtvis inte kunde passa Stalin-Putin.

Men Mig-15 är långt ifrån färdigbyggd. Och tyvärr måste vi räkna med detta.

Stalin-Putin skällde artigt ut. Och jag gick till gymmet igen. Flickor är trevligare att ha att göra med.

Och det skulle inte skada att värma upp - det får dig att må bättre. Stalin-Putin vände på hjulet och tänkte.

Fortune gav honom en sådan överraskning som den 11 september 2001. Men ville Putin verkligen ha en sådan gåva? Faktum är att planen för kriget med talibanerna var klar. Och det fanns till och med en önskan om att de skulle komma till Centralasien. Hur detta skulle bidra till att stärka det ryska inflytandet där. Så det finns ingen anledning att vara särskilt tacksam mot ödet för en så generös och sällsynt gåva. Putin var säker på att saker och ting skulle ha varit bättre utan denna terrorattack.

Och han var inte så glad när han fick beskedet om stamningen av tvillingtornen. Men sedan, när man såg hur USA blev mer och mer fast i Afghanistan, väcktes förstås tankar: att ödet redan hade gett honom en generös gåva. Trots allt skulle Ryssland också kunna fastna i ett krig med talibanerna, och i det här fallet skulle halva världen hjälpa islamisterna. Och kunde den ryska armén vinna? Det skulle i alla fall ha tappats mycket blod.

Och med största sannolikhet skulle kriget ha pågått i många år. Och Putin riskerade att gå till historien som en blodig förlorare.

Men talibanerna skulle i alla fall inte ha erövrat Ryssland. Och det var möjligt, efter att ha stött bort deras offensiv, att inte åka till Afghanistan. Men Putin skulle med största sannolikhet gå in i djupet av detta land. Och han skulle ta Kabul.

Och med största sannolikhet skulle Ryssland vara helt fast där. Och det här är inte särskilt bra. Kanske skulle betyget för Rysslands andra president ha brunnit ut i stridens eld. Men det är klart att han hade sån tur! En sådan chans är som att vinna en miljon dollar i ett örelotteri.

Stalin-Putin funderade på hur han skulle kunna undvika ett återupptagande av kriget inom en mycket nära framtid. Men ingenting kom att tänka på förutom ett försök på Hitler eller Hirohito med amerikanskt spår. Och de mest uppenbara dragen är inte de mest genomförbara. Här behöver vi något annat - inte så standard. Och mer listig.

Men vanligtvis hittade Putin själv inte på något nytt. Till och med hans berömda fras: att blötlägga i toaletten var inte en improvisation, utan ett hemlagat preparat. Och ganska kontroversiellt. Särskilt intellektuella skulle trots allt kunna uppfatta detta som elakhet.

Men generellt sett krävde kriget i Tjetjenien kontroll över media. Och detta uppnåddes. Även om det är på skandalösa sätt. Stalin har statskontrollerade och statskontrollerade medier. Ryssland är fullt av privata kanaler, men de är lydiga. Bara ibland får de spela opposition. Under Stalin rådde fullständig enighet, och är man i oppositionen är man skjuten.

Även om Putin-Stalin faktiskt avbröt avrättningarna.

Egentligen, varför störa folk?

Efter att ha värmt upp ordentligt i träningsutrustningen gick ledaren åter in på kontoret med telefonerna.

Litet rum. Det finns en politisk karta över världen på väggen och på kanterna finns två porträtt: Suvorov och Kutuzov.

Stalin-Putin älskade Suvorov väldigt mycket och försökte hänga upp sina porträtt överallt. Den mest framgångsrika ryska befälhavaren: han vann ett sextiotal strider och förlorade inte en enda. Dessutom var han underlägsen i antal i nästan alla strider. Suvorov var så stor att det ibland verkade som om han var en sagofigur.

Det bör noteras att Katarina den andra inte omedelbart uppskattade Suvorovs geni. Och under lång tid höll hon honom i en sekundär roll. Om Suvorov omedelbart hade utsetts till befälhavare för alla ryska arméer, skulle kriget med Turkiet ha slutat mycket snabbare och med större troféer för Ryssland.

Stalin-Putin ringde upp Zhdanov. Han övervakade artilleriet. Allt var i sin ordning när vapnen släpptes. Det fanns inte ens tillräckligt med beräkningar för de många olika vapnen. Det mest populära 76 mm pansarvärnsvapnet är dock redan något föråldrat. Men 100mm var inte klar än.

Stalin-Putin beordrade strängt:

- Öka effekten på 122 mm pistolen. Vi kommer att behöva det mot Hitlers mastodonter.

Zhdanov försäkrade högtidligt:

- Det kommer att göras, kamrat Stalin! Men generellt säger militären att de har gott om vapen, och artillerister har blivit en bristvara.

Stalin-Putin frågade med oro:

- Varför har vi inte tillräckligt med folk?

Zhdanov svarade ärligt:

- I princip ja, kamrat Stalin! Två fronter med tyskarna och japanerna, interna problem. Naturligtvis kan man inte ha tillräckligt med folk till allt!

Stalin-Putin svarade skämtsamt:

- Höj då födelsetalen!

Och la på. I allmänhet har bristen på människor blivit ett problem för Ryssland. Till en början, under Putin, fortsatte befolkningen att minska. Tills ställföreträdaren från Rodina föreslog ett radikalt alternativ: att ge mycket pengar till modern för ett barns födelse. Enade Ryssland avvisade detta förslag. Men sedan lämnade hon det officiellt till duman för sina egna vägnar. Detta är förstås inte helt anständigt, men politik är i princip aldrig anständigt.

Rodinablocket var tänkt att göras till ett ficknationalistiskt parti. Men det fanns många envisa politiker i det. Och det finns nationalister, det finns nationalister - våldsamma killar. Putin gillade inte nationalister, och radikaler förföljdes mycket hårdare än till och med öppet pro-västliga liberaler.

Rogozin var naturligtvis personligen lojal mot honom, men han blev alltför medtagen av att arbeta för allmänheten. Och i attacker mot regeringen gick han längre än kommunisterna. Han började till och med hungerstrejka. Naturligtvis var detta överdrivet. Och Rodina förstördes. Dessutom fanns det redan ett kvasinationalistiskt parti, LDPR, och det andra verkade för mycket.

Födelsetalen i Ryssland har höjts av en betydande ökning av utgifterna. Om oljepriserna inte varit så höga hade detta inte varit möjligt. Tur också. Så fenomenal att Putin ibland undrade om han hade blivit vald till världsherravälde?

Men faktum är att alla synska och spåkägarna sa att efter Jeltsin skulle härskaren vara tillfällig och inte förbättras på länge. Efter Jeltsins efterträdare kommer nämligen den nya messias. I allmänhet förutspådde Globa och andra synska oftast en kort regeringstid, en snabb avgång och en stor efterträdare för Putin.

Detta begränsade på något sätt Putin. Det gjorde det svårt att ta plötsliga och aggressiva steg. Eller förläng din formella regeringstid på tronen. 2011 verkade det som att lyckan redan höll på att vända honom. Betygen sjunker, islamiska militanter har återupptagit terroristattacker. Det är nästan ingen tillväxt i ekonomin, trots höga oljepriser. Dessutom visade skandalen med en framstående medlem av Förenade Ryssland, Luzhkov, att det finns stor korruption i partiet.

Kort sagt, det verkade som en storm var på väg. Och även sådana lojala politiker som Zhirinovsky och Mironov började visa aggressivitet.

Val till statsduman ledde till förluster för Enade Ryssland, som förlorade sin kvalificerade majoritet i parlamentet. Och det var inte helt rättvist. Massoroligheter började i Moskva. Tiotusentals människor kom till torget.

Då kände Putin till och med ett sken av rädsla . Lyckans välståndsperiod är över, och du står återigen inför svåra prövningar. Dessutom har Putin suttit vid makten i tolv år. Och den första cykeln tog slut. Detta innebär att betydande förändringar förväntades. Och om innan dess allt var mer eller mindre bra, så kan det i framtiden visa sig vara värre.

Putin kände en känsla av kyla då. Och han beställde i hemlighet sig en lyckotalisman från tibetanska trollkarlar.

Och det hjälpte. Presidentvalet var framgångsrikt och de lyckades till och med få en procentandel över betyget. Oppositionen blev tyst. Och händelserna på Bolotnaya-torget blev till och med en anledning till repressalier mot de ivrigaste radikalerna.

Sen blev det helt underbart. OS i Sotji gick av stapeln med dunder och brak. Och det triumferande resultatet av ett sådant ryskt lag som andra inte förväntade sig. Och den mirakulösa erövringen av Krim utan att avlossa ett skott. Den senare händelsen är i allmänhet omöjlig enligt sannolikhetsteorin. När allt kommer omkring kan du inte kontrollera alla, och någon skulle definitivt behöva börja skjuta. Och bland krimtatarerna finns det många fanatiker och en cell av Yarosh-nationalister på Krim. Och tusentals nationalistiska fanatiker i hela Ukraina.

Även en militant med maskingevär kan orsaka en kedjereaktion och störa den idylliska bilden. Plus även celler från amerikanska underrättelsetjänster, deras agenter bland befälhavarna för olika ukrainska enheter. Och spioner bland krimtatarerna.

Och i allmänhet, på Krim, är olika västerländska agenter som oklippta hundar. Och nationalister har länge hållit halvön under särskild granskning, precis som USA. Så fångsten av halvön utan förluster, och även utan skjutning, är ett naturligt mirakel. Dessutom visar verklig praxis att de ryska specialtjänsterna inte alls är allsmäktige. Och ibland skruvar de, som fallet var med Skripalerna. Dessutom är det omöjligt att hålla reda på alla nationalister på Krim. Och ännu mer utanför Krim. Om det hade funnits minst ett dussin fanatiker med maskingevär skulle den fantastiskt framgångsrika återkomsten av Krim inte ha ägt rum. Naturligtvis skulle det vara möjligt att fästa den med skott, men det är inte samma sak. Inte alls den önskade effekten. Och så blev det ett mirakel jämförbart med att vinna en enorm jackpot två gånger i rad genom att köpa en lott vardera.

Putin trodde förstås på talismanens kraft och hans förmögenhet. Men han tvekade ändå. Donbass gjorde uppror och ryska trupper kunde skickas in i den. Ockupera territorium - inklusive Odessa och Kharkov. Men det var då som obeslutsamheten manifesterade sig, i att korsa Rubicon. Väst började vakna väldigt sent och Putin blev milt uttryckt feg.

Hotet om att förlora många miljarder av Ryssland på utlandskonton fick också inverkan. Allt detta måste också tas fram, vilket tog tid.

Beräkningen baserades på lokala styrkor och den ukrainska arméns svaghet.

Men krig bröt ut. Tusentals offer på båda sidor. Ukraina återtog kontrollen över större delen av Novorossiya, men nådde ingen slutseger. De grova missräkningarna av kommandot och tillströmningen av frivilliga från Ryssland spelade också en roll. Och även västvärldens obeslutsamhet, som var mycket trög med att ge hjälp till Ukraina. Naturligtvis skulle det vara möjligt att låta miliserna bygga vidare på sin framgång och avancera vidare.

Men av någon anledning blev Putin blyg och lät offensiven mot fienderna fortsätta i september 2014. Även om väst inte kunde göra honom något. Mördarsanktioner är i princip omöjliga. Ryssland har hela det periodiska systemet och kan förse sig med mat. Och Kina och många främmande människor ville inte ansluta sig till sanktionerna.

Och det är i princip omöjligt att slåss med Ryssland om kärnvapen. Så... Det var möjligt då, även med någon annans händer, att ta en del av det ukrainska territoriet, och kanske till och med ta Kiev. Men sedan... Varför stoppade Putin miliserna? Jag missade min chans till förmögenhet. Detta är inte heller så lätt att förklara för honom personligen.

Men han kännetecknades av överdriven försiktighet och obeslutsamhet när han ställdes inför stora svårigheter. När allt går lätt och din ficka rullar är det lätt att attackera. Till exempel, i Tjetjenien gick allt till en början som en klocka. Till och med Yamadayevs och Kadyrovs överlämnade Gudermes. Dessutom kan det inte sägas att de blivit särskilt övertalade av agenterna, eller mutats med stora summor pengar.

Kunde vara värre. Och västvärlden fördömde verbalt kriget i Tjetjenien, men införde inga allvarliga sanktioner. Och då kan de faktiskt vara dödliga. Jag hade tur till viss del då. Det gick lätt, speciellt i början. Då skulle det bli fel. Militären tillät Basajev och några militanta befälhavare att lämna Groznyj. Och Putin hade tur; Och det är inte ett faktum att det skulle vara fördelaktigt att döda honom. Om Maskhadov blev av med en sådan konkurrent skulle det vara mycket svårt att avvika från förhandlingar med Tjetjeniens legitime president. Och så visade det sig att den huvudsakliga irritationen var vid liv. Och hur dumt Raduev fastnade inför valet. Om detta inte hade hänt hade det inte blivit någon seger i första omgången. Allt hängde på randen det fanns för många oppositionella och vänstermänniskor i den centrala valkommissionen för massförfalskning. Så Raduev visade sig vara en värdefull gåva.

Nåväl... Det är det förflutna. Det fanns gott om tur, men Putin utnyttjade det inte alltid. Så oljepriset har stigit.

Vad ska vi göra nu, när nazisterna och japanerna hänger på båda sidor? Kanske hitta någon speciell talisman? Så den otroliga turen dyker upp igen? Som en tröst kan vi säga att värdet av segern har ökat kraftigt, och du kan ta hela östra halvklotet för dig själv.

Och detta är bättre än att bara ockupera halva Europa, som Stalin lyckades göra. Så vi var fortfarande tvungna att tänka: borde Ryssland slå oss själva? Kanske Hitler trots allt trampar på USA? Och det är inte lätt att nå Amerika utomlands. Det finns en verklig chans att designa datorer och börja skapa högprecisionsvapen. Och inte så benkrossande presenter som de slänger nu.

Putin-Stalin ringde Molotov. Folkkommissarien för utrikesfrågor lyfte luren. Han sa med en paus:

- Kamrat Stalin lyssnar på dig.

Ledaren sa med ilska:

- Vi måste till varje pris försöka aktivera USA i kriget med Tredje riket!

Molotov sa med en ledsen ton:

- Amerikanerna vill tvärtom ta sig ur kriget mot axelmakterna på alla möjliga sätt. Och sätta Wehrmacht och japanerna på oss. De lovar redan Hitler berg av guld. Till och med ett helt ångfartyg anlände med värdefulla gåvor till den nazistiska eliten!

Stalin-Putin förbannade:

- Helvete! Vi borde själva skicka värdefulla gåvor till Hitler!

Molotov svarade glatt:

- Självklart, min ledare! Det kan finnas risk för en försening här. Führern älskar målningar, statyer, historiska värden. Det är möjligt att mata denna jävel med en del av den nationella rikedomen för att inte förlora allt!

Stalin-Putin frågade argt:

- Tror du att vi inte har någon chans att vinna?

Molotov svarade allvarligt:

- Nazisterna har överlägsenhet i styrka. De kan framför allt sätta in mycket infanteri och kanonmat. De har ett mycket starkt flyg, och många utbildade piloter. Produktionen av de senaste tankarna växer. Som tydligen är starkare än våra trettiofyra. Det dök upp maskingevär som var mer avancerade och farligare än våra. Plus även Japan. Fienden är för överlägsen oss vad gäller potential, särskilt när det gäller mänskliga resurser. Även om koloniala trupper i huvudsak är kanonmat. Men vi har också många outbildade rekryter. Även om vi snabbt tränar dem. Så...

Stalin-Putin sa lugnt:

- Få bara inte panik. Det viktigaste för oss är att vinna tid, och då kommer högprecisionsvapen att utplåna det tredje riket från jordens yta! Och vi kommer att göra allt! Till Moder Rysslands ära!

Molotov rapporterade:

- Vi har ett kraftfullt försvar, och fienden kommer inte att bryta igenom det så lätt! Så, kamrat Stalin, vi kommer att kämpa hårt för en ljus morgondag!

Stalin-Putin bekräftade aggressivt:

- Självklart ska vi! Låt det vara så!

Och igen, i det här fallet, ett samtal till Kurchatov.

Stalin-Putin frågade vetenskapsmannen:

Hur går arbetet med atombomben?

Han svarade efter en kort paus:

- Kamrat Stalin är lite tight! Många olika problem!

Stalin-Putin svarade hårt:

- Det blir inga problem! Vi löser allt, även om det bara är en klunk! De kommer att utforska uranreserver, och sedan kommer vi att producera sådana vapen att Krauts kommer att känna sig sjuka!

Kurchatov svarade entusiastiskt:

- Ja sir! Vi kan göra mycket! Det här kommer att bli ett sådant vapen! En bomb kan förstöra en hel stad!

Stalin-Putin skrek i raseri:

- Gör det snabbare! Bara lite tid kvar! Hitlers ghoul är på väg att rusa mot oss!

Kurchatov sa bestämt:

- Vi kan och kommer säkert göra allt!

Stalin-Putin väste:

- Så skynda dig! Vi behöver massproduktion av både bomber och de mest avancerade stridsvagnarna i världen!

Kurchatov höll med om detta:

- Det kommer bomber, det blir seger!

Stalin-Putin beordrade:

- Mobilisera fångarna! Betala dem väl, mata dem anständigt! Och då blir det fina resultat!

Kurchatov anmärkte blygsamt:

- Och det här är redan för Beria!

Stalin-Putin skämtade:

- Marschera, blåser i horn, pionjärerna är pigga! Kamrat Beria själv har kommit till oss grabbar!

Kurchatov noterade logiskt:

- Beria är en stor specialist och kan mycket!

Stalin-Putin svarade argt:

- Men tills atombomben skapas är det för tidigt att berömma honom! Och i allmänhet jobbar man, jobbar, jobbar! Tills kommunismen är byggd!

Kurchatov sa med en mycket allvarlig blick:

- Vi behöver öka anslagen. Ingenting händer bara från ingenstans!

Stalin-Putin slog näven i bordet och sa hårt:

- Jag begränsar inte dina pengar! Jag begränsar din tid! Kusten är klar! Så skynda dig!

Och han la på... Han skakade om sig själv. Ja, väl på nittonhundratalet. Du kan också skrika till dina underordnade. Under den tjugoförsta hade han inte råd med detta. Ack, bilden av en president som håller iskallt lugn.

I allmänhet är Putin inte bara framgångsrik, utan en listig, beräknande politiker. Det är synd att teknisk kunskap inte räcker för att spela rollen som en effektiv framskrider. Vad äts denna atombomb med? Bara en sak är klar, det måste göras, men det finns inget speciellt att föreslå forskarna. I allmänhet är den nuvarande presidenten så upptagen att han inte har tid att engagera sig i militärteknik.

Så forskare måste bara ge allmänna instruktioner. Och du vet inte ens detaljerna. Detta är verkligen ett problem i krig. Och som tur var visade det sig att det skämde bort amerikanerna på ett briljant sätt. Och utan dem försöka vinna kriget.

Japan vann på Midway, erövrade Hawaiis skärgård och slog amerikanerna i bitar i Stilla havet. Och sedan attackerade den ryska Fjärran Östern. Och det visade sig vara oerhört irriterande från denna sväng.

Hur slog Rommel berömt britterna i Afrika?

Stalin-Putin ringde upp Abakumov. Med Solsjenitsyns och Rybakovs lätta hand blev denna karaktär komisk och dum. Men i verkligheten har SMERSH nått enorma framgångar. Och konstigt nog är hans framgångar stora. 1944 var tyskarna fortfarande starka nog att göra envist motstånd. Men det var i underrättelsetjänsten som tyskarna var underlägsna sovjeterna.

Abakumov rapporterade till ledaren:

- Tyska spioner är väldigt aktiva. Tidigare sovjetmedborgare arbetar mycket för fascisterna. Och antalet förrädare växer. Det är möjligt att nazisterna har informatörer i toppen!

Stalin-Putin sa torrt:

- Identifiera anmälarna. Fånga spioner och sabotörer!

Abakumov noterade:

- Stämningen bland folket är inte särskilt optimistisk. Många tvivlar på vår seger. Det finns en myt om Hitlers armés oövervinnlighet. Talat från otaliga horder, från Afrika och Indien.

Stalin-Putin beordrade torrt:

- Sluta prata! Få inte panik! Och i allmänhet jobba dubbelt så hårt!

. KAPITEL nr 10.

Oleg Rybachenko avslutade sitt arbete, det var redan mörkt, och slavarna, mestadels barfota, och nakna eller halvnakna pojkar togs ut för att vila. Men den unge odödliga pojken har, som de säger, en fortsättning på uppdraget. Och denna gång igen under andra världskriget.

Tja, som alltid transporteras pojken för att utarbeta sin fenomenala odödlighet, även i kroppen på en tioåring, även om man kan titta lite mer, eftersom Oleg Rybachenko var en stor man, vilket betyder att han inte var den minsta av pojkarna vid tio år.

Här ska han ha befäl över en avdelning av pojkpionjärer under kriget med de tyska fascisterna.

Här är de, endast iklädda shorts, och gräver ett dike. Pojkar med nakna, muskulösa, solbrända chokladbålar. De trycker på spadarnas blad med sina grova, bara sulor. Och i fjärran dånar kanonaden. Men de unga leninisterna bryr sig inte. En kran flög över dem och kastade en oansenlig skugga på gräset. Pojkarna gräver, det är sommar och varmt, och deras nakna, seniga kroppar lyser av svett i solen som polerad brons. Och det ser ganska vackert ut.

Oleg Rybachenko leder ett kompani pojkar. Hans hår blektes av solen och blev färgen av övermoget vete, och hans ansikte var nästan svart av damm och solbränna. Den unge leninisten sjöng:

Ära åt vårt fria fosterland,

Stalin och Lenin är stödet för alltid,

Laglig makt, folkets vilja,

Tro, folk kommer att komma till kommunismen!

Genka, också solbränd till svärta, trycker på spaden och twittrar av ilska:

Nej, vakan kommer inte att blekna,

Utseendet av en falk, en örn...

Folkets röst är tydlig,

Viskningen kommer att krossas av ormen!

Och pojken kommer också att ta den och vissla den. Och de andra pojkarna tog upp det.

Krig är en mans sak. Därför finns det bara en representant för det rättvisa könet ovanför företaget: Anastasia. Hon måste sägas vara en väldigt vacker tjej. I en mycket kort kjol som hennes starka, mycket muskulösa ben syns.

Hon jobbar med alla pojkarna och hennes muskler krusar som trådar under hennes bronsbruna hud.

Anastasia, från konstant hårt arbete, har blivit mer muskulös och massiv i musklerna - vilken skönhet. Och hennes bröst är höga, och hennes midja är relativt tunn med kraftfulla höfter - en rysk skönhet.

Hon vände sig till Oleg Rybachenko:

- Ja, kommissarie, ska vi riva upp tyskarna?

Ung, barfota i shorts, muskulös, så Apollo skulle vara avundsjuk, svarade befälhavaren:

- Självklart river vi upp det!

Och en pojke på omkring tolv, han såg så stor ut, med blont, prydligt trimmat hår, krossade en bit keramik med sin bara häl.

Anastasia beundrade Oleg Rybachenko. Hur välbyggd den här pojken är, vilka framträdande, djupt definierade muskler han har. Och hur vackert och samtidigt modigt ansikte. Detta är en riktig affischpionjär, förkroppsligandet av harmoni och styrka. Du kan skulptera statyer från den. Och i allmänhet är pojkarna här härdade av hårt arbete, med en bra hälsosam kost rik på grönsaker och frukter, och de har alla bra muskler, utan överskott av fettavlagringar. Men ändå är Oleg Rybachenko vackrare och mer muskulös än alla andra, möjligen med undantag för Vyacheslav. Den här pojken var fånge och arbetade i timmer och stenbrott, och därför är hans muskler som gjutet stål. Vyacheslav är ett år äldre än Oleg Rybachenko, men också väldigt stilig och ljushårig.

Anastasia twittrade:

Pionjärer, ni är starka killar,

Du kan böja pokern...

Vi kommer att skjuta från ett maskingevär,

Visar vägen till kommunismen!

Genka noterade genom att skaka med näven mot väst och sjöng:

Eh Fuhrer, eh Fuhrer, ond Fuhrer-get,

Varför vill du ha råd?

Du kommer att få från oss specifikt i ett nickel,

Du kommer att stöta på pojkens starka knytnäve!

Evgenia Aleksandrovna, en tjej omkring tretton år gammal, med bara klackar, sprang fram till Oleg Rybachenko. Hon var klädd i en kort ärmlös gammal bomullsklänning som hade bleknat över hennes nakna kropp. Flickans ben är starka, muskulösa, med grova sulor från att gå barfota under lång tid. Evgeniya är en vacker tjej med en halvvuxen figur som redan har börjat bildas. Hennes klänning är dålig, men hon har en röd slips runt halsen och gyllene fluffigt hår som gör tonårstjejen ännu mer charmig och änglalik.

Oleg Rybachenko anmärkte, medan han krossade en kackerlacka med sina bara tår:

- Varför har du på dig en gammal klänning? Kanske är det bättre i en ny form?

Zhenya invände:

- Slaget är på väg att börja. Om du måste krypa kommer din klänning att slita. Du har också bara shorts på dig. Det är mer praktiskt och skickligt, men skor är bara i vägen för pojkar på sommaren. Och på vintern ska du härda dig så mycket att du kan plaska runt i snön med dina bara fötter.

Pionjärpojken Genk utbrast:

- Och det är vad jag gör. Mina sulor har hud som förhårdnader på en kamel, och jag är inte rädd för snö. Och vid behov kan jag springa över glödande kol utan problem!

Petka svarade med ett leende:

Pioneer fighters rusar till attack,

Alla tror innerligt på seger...

Och vi är så starka idrottare, tro mig,

Tänk på vilken barriär som helst upp till pojkens axel!

Oleg Rybachenko grävde under tiden inte bara utan byggde också katapulter. Pojkarna lagade även hemgjorda sprängämnen. De gjorde den av sågspån, koldamm, med enkla tillsatser som kan köpas på vilket apotek som helst. Och resultatet blev något mycket kraftfullare, TNT. Detta är vad Oleg Rybachenko, en ung uppfinnare och även en före detta fånge i ett annat uppdrag, kom på. I en barnarbetskoloni kan man lära sig mycket och bli extremt uppfinningsrik.

Och pojkarnas katapulter är inte enkla, utan drivs av trä. Detta är också en originell och mycket kvick idé.

Oleg Rybachenko såg att barn skar ved i mindre bitar så att de brinner bättre och tillsätter svavel och koldamm. I allmänhet finns det en hel bataljon av pionjärer här. Bland dem finns flera Komsomol-ledare och ett dussin pionjärflickor. Det här är en så seriös uppsättning stridsenheter. Fast varför bara enheter? Varje pojke, tjej och tjej kan kallas en ljus individualitet.

Och jobbet är att argumentera... Nazisterna går framåt i stora styrkor, och hela Europa arbetar för dem. Tänk om Storbritannien och alla dess kolonier tillsammans med Führern också går in i striden?

Då blir det slutet på Ryssland helt och hållet.

Och pojkarna jobbar samvetsgrant och entusiastiskt.

Kolya Kolokolchikov, en tioårig pojke, kvittrade:

Hård formation trupp,

Hård formation trupp,

Hård formation trupp,

Eldarna brinner i hjärtat!

Vitalik, en annan pionjärpojke noterar:

- Vår sak är rättvis och vår ande är modig!

Och de bara fötterna av solbrända, trådiga, muskulösa pojkar trampar på spadarnas handtag. Och de går in på gräsmattan.

Några pionjärflickor hjälper till att röra om sprängämnena.

De gör hemgjorda förnödenheter för katapulter.

Komsomol-medlemmen Natasha twittrade:

- Vi har chans att vinna!

Barfotatjejen Anastasia invände:

- Inte bara en chans, vi kommer definitivt att vinna!

Och så hörs ett mullrande i fjärran. Dessa är det berömda tyska attackflygplanet Ju-87. De dyker och släpper mycket exakt bomber och raketer.

Seryozhka visslade:

- Catavasia!

Oleg Rybachenko nickade:

- Jo, vi har något att träffa dem med!

Timur bekräftade:

- Självklart finns det! Och vi kommer att kämpa, godhetens änglar!

Pionjärpojkarna drog fram förberedda slangbellor med sprängämnen. De hade små tungor, som dock hade stor destruktiv kraft. Och eftersom planet inte är en stridsvagn kan du inte lägga mycket rustning på det. Och en liten explosiv urladdning kan inaktivera den.

Och så lämnade pojkarna över sina slangbellor. Och när det tyska attackflygplanet dök upp stod de bara fötter.

Och låt oss skjuta dödlig ammunition mot fienden. Och nu flyga dessa gåvor storleken på ett litet hönsägg.

Och det allra första attackflygplanet från Nazityskland som sköts ner föll ner efter att ha skadats. Bakom honom är den andra och röker hans svans som cigarettrök.

Och sedan den tredje, det var många träffar. Och sprängämnena är hemgjorda och kraftfulla. Några pojkar sköt från selar. Detta är också en dödlig effekt.

Så den fjärde Hitlers gam fattade eld och den femte.

Timur noterade:

- Vi slår skickligt ut dem!

Anastasia stämplade sin bara, solbrända fot och gnisslade:

- Våra pojkar är inte rädda för smuts, pionjärer kan kämpa tappert!

Oleg Rybachenko noterade, när han såg både det sjätte och sjunde flygplanet från det tredje riket falla:

- Vi har gjort mycket förarbete. I allmänhet är en koloni för ungdomsbrottslingar en underbar plats, den stärker kroppen och utvecklar uppfinningsrikedom. Det skulle vara trevligt att skicka alla barn dit!

Natasha fnissade och noterade:

- Ja, en jättebra idé! Jag var i en ungdomskoloni för flickor och lärde mig mycket där. I själva verket är detta en seriös träning och skola. Och viktigast av allt, du blir så cool!

Och flickan tog den och fångade getingen på flykt med sina bara tår och kastade den med sådan kraft att den träddes in i en tysk bil och ett annat attackflygplan med rykande svans flög in i underjorden.

Anastasia noterade:

- Det är perfekt! Toppklass!

Efter att ha förlorat tretton attackflygplan stoppade nazisterna attacken. Och de överlevande bilarna vände tillbaka. Propellrarna ylade obevekligt, de behöver inte ens kors på sina gravar, kors på vingarna duger.

Oleg Rybachenko, stampade med sina bara fötter, noterade med en glad blick:

- Vi slog den första satsningen. Fienden har minus tretton attackflygplan, och vi har noll förluster.

En tjej visade sin bara häl, den var genomborrad av ett splitter från en kraschad stormtrooper:

- Och jag blev skadad!

Seryozhka skrattade:

- Stackars flicka, dina ben var genomborrade!

Pionjären gnisslade:

- Men ja! Det var skönt för pojken att få sina bara klackar träffade med pinnar!

Oleg Rybachenko noterade:

- Om du blir tillfångatagen kommer nazisterna att slå barnen med gummibatonger på deras bara sulor. Det är mycket smärtsamt, men en sådan massage är mycket fördelaktigt för hälsan.

Flickan kvittrade:

"Jag vill slå mina barns bara klackar med gummitappar!" - Och att kasta upp huvudet med ett lite tunnare, solbränt ansikte tillade hon. - Jag svär inte ett stön eller ett gråt! Jag kommer att hålla ut som Malkisj-Kibalkisj och skratta mina fienders ansikten!

Timur svarade på detta med ett leende:

- Självklart tror jag på dig! Du är en modig pionjär, du fick ett sådant sår, och du vrider inte ens ditt ansikte. Vi är pionjärer och barn av kommunismen!

Oleg Rybachenko noterade med oro:

- Hitlers stridsvagnar kommer snart och vi kommer att möta ett verkligt problem!

Den unge befälhavaren anmärkte:

- Vi har redan katapulter klara, eller hur? Varför lär vi fienden en läxa!

Pojken, en före detta fånge, stampade och krossade ett flaskfragment med sin bara häl och utbrast:

- Vi ska lära ondskan en läxa!

Och Oleg Rybachenko tog och kastade med sina bara tår ett stålfragment från ett flygplansskal. Den flög över och träffade en kråka. Hon ramlade ner och slog den krypande nazistspionen rakt i ryggen. Han kommer att skrika av smärta och avfyra en skur från en maskinpistol. Och två fascister som kröp framför honom togs och genomborrades av kulor som ett såll. Och scharlakansröda fontäner stänkte uppåt. Zhenya, den här pionjärtjejen sköt från en slangbella. Och hon slog fascisten mitt i pannan med en not och tunga.

Han spred sina armar och föll ihop åt olika håll. Dessutom, när han föll, tog han dolken i sin högra tass och kastade sig i strupen på en annan scout. Och han dödades.

Boy-Kibalchish tittade på detta med skarp syn och noterade med ett belåtet leende:

- Fyra - noll till vår fördel!

Oleg nickade med en mycket nöjd blick:

- Ett kast med fyra fascister är inte rekord ännu, men det är inte längre frön!

Fängelsepojkens vassa öron fångade ett avlägset mullret på himlen och han noterade:

- Tydligen flyger Yu-88:orna. De kommer att pressa oss med slag på långt håll!

Genka fnissade och skrek:

- Ja, vi kan ta ner dem från vilket avstånd som helst! Det är så vi tar det och det blir jobbigt för fascisterna!

Oleg Rybachenko nickade med ett leende, krossade huggormen med sina bara tår och noterade:

- Låt oss prova våra hemgjorda raketer. De drivs med koldamm och eldningsolja, så de kommer att täcka nazisterna på sex eller sju kilometers avstånd.

Petka frågade:

- Hur är det med peknoggrannheten?

Den dömde pojken log med ett snövitt flin och svarade:

- Det finns en liten anordning i varje raket som är riktad mot ljud. Så tro mig det kommer att fungera!

Kolka kvittrade med en nöjd blick:

Pilotpiloter, bombplan!

Och vi har raketer - härliga kometer!

Och en pojke på omkring tio tog sin bara fot och slog den mot en sten, uppenbarligen i hopp om att klyva den. Och han stönade av smärta, barnets ansikte förvrängt. Men då log Kolka och sjöng:

Pionjären tolererar inte lögner,

Och pojken gick upp tidigt...

Om pojke du faller,

Gråt inte, krigare, utan stå upp!

Oleg Rybachenko nickade med ett leende:

- Du skriver bra! Men nu finns det ingen tid att trixa, låt oss börja!

Och pionjärpojkarna, blinkande med sina nakna, dammiga sulor, började sätta in hemgjorda raketer. De var gjorda av trä som fågelholkar. Och det var en väldigt bra utveckling.

Oleg Rybachenko är verkligen en genipojke. Det här är den sortens raketer som barnen tillverkade med hjälp av en yxa och en strömbrytare och laddade med koldamm, eldningsolja, sågspån och några mycket enkla, men hemliga ingredienser.

Och så siktades vagnarna, vars form och storlek liknade något avlånga fågelholkar. Och på kommando av Oleg Rybachenko lanserade pojkarna helt enkelt dessa stridsskal till himlen med hjälp av enkla tändstickor och tändare.

Anastasia, den här Komsomol-tjejen noterade:

- Ja, du ger det! Men du är inte ens fjorton år än!

Oleg Rybachenko, som krossade stenen med sin bara häl, svarade med ett ungt monsters självförtroende:

Hjältemod har ingen ålder

I ett ungt hjärta finns kärlek till landet...

Kan erövra rymdens kanter,

Ge jorden lycka och frid!

Och nu lyfter fågelholkareterna upp i höjden. De lämnar nästan inga spår efter sig. Och det ser vackert ut.

Pionjärflickan Zhenya sjöng:

Sakta flyr raketerna i fjärran,

Räkna inte med att träffa dem längre...

Och även om vi tycker lite synd om det förflutna,

Det värsta är ännu att komma för Krauts!

Och representanten för det vackra könet stämplar hennes barfota. Och det kommer att trycka in patronkapseln i gräsmattan. I allmänhet är Zhenya en mycket vacker tjej. Hennes figur blir mer och mer formad och får förföriska konturer. Och skönheten har så mycket grace, och samtidigt är hon smidig som en apa.

Pojkarna sköt upp två dussin raketer. De tar till en början till synes långsamt, men tar sedan allt upp fart.

Oleg Rybachenko noterade med ett leende:

Gör ett mål för en pionjär, mot en fascist,

Gör din spark smidig...

Precision är kungars artighet,

Vi anfaller som ett lag!

Pojkarna utbrast unisont:

I det underbara fosterlandets vidd,

Härdat i strider och arbete...

Vi kommer att framföra en cool låt,

För att inte stöna som en slav i nöd!

Och nu kan du redan höra explosioner på himlen. Och Hitlers Junkers röker och faller. De lämnar tjocka, rökiga svansar efter sig. Som en överfull hemlös som kastar en flammande cigarett.

Det här ser verkligen bra och coolt ut.

Timur, som såg att meteoriter verkade falla från himlen, hur vackert det såg ut, tog det och sjöng:

Vi öppnade planeten för nationerna,

Vägen till rymden, till okända världar...

Heroism sjungs,

Att radera dödens ärr för alltid!

Och pojkbefälhavaren plockade upp patronhylsan från gräset med sina bara tår. Han kastade den högre och med sin bara barnsliga sula fångade han en metallbit.

Sedan sjöng han med förtjusning:

Vi båda verkar vara gjorda av metall,

Men bara det är verkligen metall...

Och det tog mig så lång tid att nå pallen,

Vilka bucklor han trampade ner på perrongen!

Zhenya invände:

- Nej Timur! Din pojke är smidig som en apa. Och låtsas inte vara en elefant!

Kolka sjöng ironiskt:

Smidigare än en makak

Tåligare än en oxe...

Och luktsinnet är som hos en hund,

Och ögat är som en örns!

Natasha, en annan pionjärrådgivare, använde sina bara tår för att plocka upp en bit splitter som hade fallit från en tysk Junkers från himlen. Det såg ut som att regn från fragment föll. Och gräset såg ut att bli svart av den heta metallen. Och det var rök som kittlade i näsborrarna.

Flera tyska piloter lyckades hoppa från en fallskärm. Men pojkarna började skjuta dem med slangbellor. Och en flicka höjde till och med sin båge och sköt en pil. Den genomborrade den fascistiska piloten rakt in i magen.

Flickan kvittrade:

Och från ökenstränder,

Till den isiga kolyman...

Vi kommer att vara brantare än kullarna,

Satans armé!

När Kolka hörde detta, frågade Oleg Rybachenko:

- Finns det en Gud?

Den unge befälhavaren svarade:

- Ja, visst finns det!

Pojken räckte upp händerna i förvirring och frågade:

- Borde inte en pionjär vara ateist?

Oleg Rybachenko, full av självförtroende, svarade:

- Jag tror inte på Gud, enligt Bibeln och Koranen tror jag att människan, genom den kommunistiska vetenskapens kraft, kommer att uppnå Allmakt, och hon själv kommer att bli som den Allsmäktige!

Pionjären Zhenya utbrast med förtjusning:

-Blir du som den allsmäktige Gud? Varför inte! Så vi kommer att kunna återuppliva Lenin i framtiden. Och jag kommer att sträcka ut min hand till honom och säga: Vladimir Iljitj - din dröm har gått i uppfyllelse!

Boy Kolka sjöng:

Och striden fortsätter igen,

Och mitt hjärta känns oroligt i mitt bröst...

Och Lenin är så ung,

Och den unga oktober ligger framför oss!

. KAPITEL nr 11.

Därefter hoppade krigarbarnen högre och till och med snurrade på tårna på sina bara fötter. Det här är ett riktigt coolt lag. Pojkar i shorts är verkligen kapabla att kämpa seriöst.

Efter att ha lidit skada av ett aldrig tidigare skådat vapen: luft-till-luft-missiler, som barnen själva tillverkade av brädor och plywood, flög de överlevande Junkers tillbaka. Faktum är att Röda armén hittade ett mirakelvapen. Både pionjärbarnen som aktivt använder den och tröskar motståndarna.

Anastasia noterade med en söt blick:

- Vårt inflytande är det mest effektiva, också för att killarna själva tar initiativet!

Oleg Rybachenko nickade instämmande:

- Det finns instruktioner, men det finns initiativ! Till exempel, när jag var i en ungdomskoloni, arbetade jag i ett skogsläger på vintern endast iklädd shorts och barfota. Det här verkar galet. Men jag uppfann en sådan vätska att om du smörjer dig med den kommer du inte att frysa ens i den svåra sibiriska frosten. Och först var jag i en barnkoloni och arbetade i kylan med min överkropp nakna och bara ben, och sedan började andra pojkar imitera mig. Och du vet hur mycket bekvämare det är än att bära överdimensionerade presenningsstövlar och vadderade jackor. Dessutom, hitta lämpliga stövlar för ditt barn!

Zhenya mumlade:

-Wow! Jag provade det barfota i snön. Det är så dina hälar bokstavligen börjar bränna. Det är inte alls så bra!

Oleg Rybachenko svarade med en söt blick:

- Du ska träna själv!

Kolka sjöng:

Tempera dig själv om du vill vara frisk,

Försök att klara dig utan läkare!

Tvätta ansiktet med kallt vatten!

Om du vill vara frisk!

Oleg Rybachenko noterade:

- Nu ska nazisterna prova en stridsvagnsattack. Och det här är allvarligt. Vi ska försöka möta dem med värdighet!

Komsomol-medlemmen Anastasia sa självsäkert:

- Vi har allt klart!

Och hon skakade på sina lyxiga och starka höfter, liknande korset på en fullblodshäst.

Petka noterade:

- Tyskarnas stridsvagnar är ganska svaga. Till och med våra trettiofyra fiendefordon är mycket starkare!

Kolka kvittrade och hoppade upp som en ekorre:

- Det här innebär att leva vackert,

Det betyder att leva med värdighet...

Vår heroiska styrka,

Andestyrka och viljestyrka!

Oleg sjöng ironiskt:

Istället för en mikrofon tar svansen ett spinnande,

Låten är inte ny, men den är sin egen...

Det kommer att finnas ett monster med tusen ansikten,

Och alla mina vänner kommer snabbt in i Berlin!

Och pojken tog den med sina bara tår, tog upp en riven metallbit och kastade den med stor kraft. Han flög över och slog Hitlers korrektur rakt i ögat och slog ut honom med en backhand.

Och Fritz, av rädsla, avfyrade en skur och dödade fem till sina egna. Därmed förstördes den lilla spaningsgruppen.

Anastasia kysste Olezhka på pannan med sina läppar och kvittrade:

- Wow! Du är en fantastisk fighter!

Pojken svarade blygsamt:

- Jag är en pionjär och det säger allt!

Därefter utbrast barnen unisont:

- Och hela landet såg på pionjärerna! Hitler kommer att bli kaput, barfotapionjärerna kommer att attackera!

Oleg Rybachenko föreslog:

- Låt oss sjunga, killar! Det blir lättare att vänta på den fruktansvärda attacken!

Timur gick lätt med på:

- Ja, det är bättre att verkligen sjunga än att tjuta som vargar på månen. Även om vi fortfarande är mer sannolikt inte vargar, men vargungar! Men vi kommer att visa fienden vår dödliga och oöverträffade styrka!

Anastasia bekräftade:

- Vi ska visa dig exakt det! Sjung sången som förut, avdelningen sjöng, och jag kommer att sjunga med i den tyst!

Oleg Rybachenko nickade:

- Jag komponerade låten själv och den kommer bli jättebra!

Och pojken, en före detta barfota, även i frosten, sjöng en ungdomsfånge:

Pojken levde på det tjugoförsta århundradet,

Han drömde att han skulle erövra rymden...

Att fäderneslandet har legioner av styrka,

Kvasarer kommer att lysa upp huvudstaden!


Men pojken blev genast ett offer,

Och på framsidan av världselden...

Det finns smältande, riven metall,

Och det verkar som att det inte finns någon levande plats!


Pojken är van vid att leva i lyx alltid,

När bananer och ananas finns överallt...

Nåväl, nu är det här problemet,

Det är som att du hittat dig själv en Judas!


Det mullrar, eldig åska hörs,

Blixtar flög över himlen som en storm...

Jag tror att Wehrmacht kommer att besegras,

För att hjärtat har modet som en pojke!


Född att slåss från krubban,

Vi killar älskar att kämpa modigt...

Du är Wehrmacht, som rusar som en hord - krossa den,

Och gör Hitler till en patetisk clown!


För fosterlandet, för Stalin, söner,

De reste sig upp och knöt näven hårt...

Men vi är coola riddare-örnar,

Vi kommer att kunna slå ut Fuhrern för Vistula!


Känn en sådan styrka hos pionjärer,

Att ingenting i världen kan jämföras med henne...

Vi kommer snart att bygga ett paradis i universum,

De heliga ansiktena från ikonerna kommer att välsigna dig!


Vi kommer att ge våra hjärtan för fosterlandet,

Vi älskar vårt fosterland innerligt...

Över oss finns en strålande kerub,

Vi kommer själva att vara domare för fascismen!


Nu rusar fienden direkt till Moskva,

Och pojken är barfota i snödrivan...

Jag kommer att sluta, jag tror att horden,

De klipper inte en tjejs hår, jag kan flätorna!


Jag blev snabbt en pionjär

Och pojken kommer att ha stålviljan...

Vårt hjärta är trots allt som titanmetall,

Och huvudledaren är det allvise geniet Stalin!


Jag är en pionjär, jag springer barfota på vintern,

Och mina klackar blev röda i kylan...

Men Hitler kommer att krossas med en lie,

Och låt oss ge en puss till den scharlakansröda rosen!


Tro mig, för Ryssland är vi örnar,

Och vi kommer inte att släppa igenom Führern till huvudstaden...

Även om Satans arméer är starka,

Jag tror att vi snart kommer att flå Adolf!


Vi har sådan styrka - alla människor,

Vi barn kämpar för rättvisa...

Och Hitler är en ökänd skurk,

Och han kommer inte att ta emot nåd från folket!


Vi har ett mycket starkt maskingevär,

Vad skjuter så exakt mot fascisterna...

Elda och det kommer att bli resultat,

Segern kommer i strålande maj!


Vi kommer att göra fäderneslandet högre än stjärnorna,

Vi kommer snart att hissa en röd flagga över Mars...

När allt kommer omkring är Gud Jesus Kristus med oss,

Detta namn kommer för alltid att vara i ära!


Men Stalin är också en bror till pionjärerna,

Även om de modiga barnen är mycket äldre...

Pojken har ett välriktat maskingevär,

Han sköt ner nazisternas torn!


Även om snödrivorna är branta,

Pojken slåss med Fritz barfota...

Det är inte svagt för honom att döda en fascist,

Provet är åtminstone strikt, såklart!


Och pojken räknade också ut bokstaven,

Efter att ha avlossat ett skott mot en nazist, precis avskurna honom...

Det är en låga i hjärtat och metall brinner,

Führern kommer inte att tillåta desinformation om fäderneslandet!


Och du älskar ditt fosterland,

Hon är som en mamma för alla folk, du vet...

Jag älskar Jesus och Stalin,

Och slå Führern hårdare!


Tja, det fascistiska anfallet har redan torkat ut,

Det ser ut som att nazisterna håller på att ta slut...

Hitler kommer att få en knytnäve i ett nickel,

Och vi kommer att sjunga under denna klara himmel!


Din pojke sprang igenom vintern i shorts,

Och jag märkte inte ens en rinnande näsa...

Jag förstår inte vad som är fel med en förkylning,

Ibland blir barn för sjuka!


På våren är det redan mycket lätt att slåss,

Det är trevligt att plaska genom pölar till slutet...

Vi steg i båten, tog tag i en åra,

Vad roligt det var för oss!


Att kämpa och våga för fosterlandet,

Vi kommer att vara pionjärer mycket djärvt...

Godkända prov, bara en femma,

Att få ut dig själv i allmänhetens ögon så snabbt som möjligt!


Jag tror att kämparna kommer till Berlin,

Även om kriget inte går för smidigt...

Vi kommer att erövra universums viddhet,

Den lille har det dock fortfarande jobbigt!


Även om det naturligtvis alltid finns krig,

Varje buske är fylld av faror...

Men det kommer att finnas en pionjärdröm,

Barfotapojken är väldigt smart!


Pojken slår fascisterna exakt,

För en pionjär har heder i sitt hjärta...

Führern kommer att få en räkning på sin panna,

Och vi kommer att straffa resten som ett exempel!


Vad jag kan göra, vet du,

När allt kommer omkring är ryssarna oövervinnerliga i strider...

Låt oss bygga ett rött paradis i universum,

Folket är för alltid förenat med partiet!


Och tro mig, våra fiender kommer inte att radera oss,

Vi kommer att göra ett mirakel som jättar...

Bryt universums bojor,

Och Hitler är en avskyvärd Judas!


Åren kommer att gå, tider kommer,

Helgon i kommunismens vidd!

Och Lenin kommer att vara med oss för alltid,

Tro mig, vi kommer att krossa fascismens ok!


Hur väl kommer Kristus att återuppväcka alla,

Och om det inte kommer, då vetenskap...

När allt kommer omkring har människan vuxit till makten,

Livet är inte lätt, bröder, vet detta!


Fosterlandets storhet kommer att vara

Att alla älskade henne utan att veta...

Det heliga landets storhet ligger i en sak,

Till det gränslösa, mest strålande Ryssland!


Jag är en pionjär medan hon är en pojke,

Och tro mig, jag vill inte bli vuxen...

Jag kommer att se många olika länder snart,

Och jag ska köra in Führern och horden i träsket!


Ni också, var kämpar med mod,

Att vår tro blir starkare än stål...

Fäderna är stolta över pionjärerna,

Hjältens stjärna gavs av kamrat Stalin!


Kort sagt, den militära åskan kommer att tystna,

Vi kommer att jobba ursinnigt inom bygg...

När allt kommer omkring är kommunismen en stark monolit,

Byn är lika vacker som huvudstaden!


Och jag erkänner att jag till och med är väldigt glad,

Att jag har varit i helvetet och i elden...

Nu är jag så stolt över att ta emot paraden,

Generöst fädernesland i oändlig härlighet!

Pojkar och flickor, såväl som Komsomol-medlemmar, en hel bataljon av barfota krigare och krigare, tog upp denna magnifika symfoni. Det var så de sjöng det. Och samtidigt dansade och smiskade barnen med sina bara, solbrända, mycket fingerfärdiga, graciösa ben.

Timur noterade med ett belåtet leende:

- Det skulle vara bra att få energi mentalt! Hur är det med materialplanet?

Oleg Rybachenko sa självsäkert:

- Vi är ännu mer än redo för strid!

Anastasia höll med:

- Ja, pionjärerna har växt. Och vi kan riva isär vilken varg som helst, även om den är gjord av stål och titan!

Seryozhka gnisslade:

- Vi kommer att slå till mot fienderna - ångor kommer inte att hjälpa Krauts!

Krigarbarnen tog den och tittade på varandra. Hundra par ögon blinkade på en gång.

Petka noterade:

- Moraliskt är vi som en titan!

Oleg Rybachenko sa plötsligt:

- Wow grabbar, jag hör motorvrål. Och en stridsvagnsdivision rusar genast mot oss!

Timur svarade självsäkert:

- Desto bättre! Det kommer inte att bli en lätt kamp, utan en hård kamp!

Kolka twittrade:

Vi kommer djärvt att gå ut i strid,

För frid i ära...

Låt oss inte vara en sparv

Låt oss flyga som örnar!

Anastasia fnissade och noterade med en nöjd blick:

- Det är bra att du måste ge upp det på allvar! Annars är lätta segrar för avslappnande!

Oleg Rybachenko noterade med en smart blick:

- Även om lätta segrar är avkopplande, ges de bara till dem som inte visar svaghet!

Timur höll med om detta:

- Vill du ha en enkel seger, ladda upp dig i hårdare övningar!

Anastasia lade logiskt till:

- Den enklaste segern säkerställs oftast av en tung plånbok!

Oleg Rybachenko fortsatte med ett leende:

- Det är lättast att köpa med en tungt lastad påse med guld, men det är lättast att ta bort det med ett slipat blad utan krångel!

Natasha Komsomol-medlem anmärkte:

- Den viktigaste segern, så det blir lätt för folket och trupperna, och gör det tyngre med byte!

Petka fann det också nödvändigt att infoga:

- Ett tungt nederlag lättar plånboken, en enkel seger belastar inte bara mammon med troféer!

Kolka fann det också nödvändigt att infoga:

- En åsna är nöjd med en lätt last, men en man, om han inte är en åsna, bär gärna en tung plånbok!

Seryozhka inflikade också och stampade med sin nakna, barnsliga fot:

- Du är ingen åsna om du är laddad med troféer som en åsna!

Genka bestämde sig också för att lägga till:

- Om du är lastad som en åsna, då är ditt huvud definitivt som en åsnas och tomt!

Timur noterade med en smart blick:

- Med ett tomt åsnehuvud plöjer du som en åsna, och du kommer inte att fylla soptunnan!

Oleg Rybachenko tillade kvickt:

- Även om du plöjer som en åsna, men har ett åsnehuvud, kommer du för alltid att skaka som en hare i magen på en boakonstriktor, plockad som en kyckling!

Natasha fnissade, slängde upp en kopparpenning med sina bara tår och noterade:

- Plöjer du på en räv som en åsna, då är du verkligen en åsna, plockad in i magen!

Pojkarna ville fortsätta vara kvicka. Men sedan hörde Timur mullret och noterade:

- Ja, det är många stridsvagnar som kommer mot oss. Vi måste förbereda oss för en allvarlig kamp.

Seryozhka twittrade:

- Lenin och Stalin är med oss, vilket betyder seger!

Oleg Rybachenko, stampade med sina bara, barnsliga fötter, noterade med kvickhet:

- Lenin var flintskallig, och var bra på att reducera världsätarna till noll!

Till detta skrattade pojkarna tillsammans. Och Anastasia tillade och stämplade också sina bara, graciösa, flickaktiga fötter:

- När ditt huvud är fullt av ljusa tankar, då är stigen på den mörkaste vägen lätt!

Och Komsomol-tjejen blinkade med sina smaragdögon. Det var tydligt att hon var redo att slåss, oavsett situation.

Timur noterade logiskt:

- Oavsett hur många stridsenheter fienden har, är huvudsaken att inte vara en pacifistisk nolla!

Oleg Rybachenko tillade rationellt:

- Oftast nollställs de med noll intelligens, och fullständiga dårar!

Timur ville säga något annat, men stridsvagnar dök upp på barfältslinjen. På avstånd verkade de inte skrämmande. Och inte särskilt nära. Men T-3-tanken har tre maskingevär, och den kan meja ner en pionjär.

Pojkarna började ladda raketer och katapulter. Barnen sprang omkring och blinkade med sina bara, solbrända ben.

De första som skickade ut missiler i strid var de som var gjorda av plywood och ljudstyrda. Och de flög mot målen och lämnade svansen bakom sig.

Petka twittrade:

- Låt oss riva upp Krauts!

utbrast Genka och krossade kackerlackan med sin nakna, barnsliga häl:

- Vi kommer verkligen att bli exalterade!

Och barnen kommer att skratta. De första nazistiska stridsvagnarna har redan slagits ut. Och svart rök stiger. Och allt bokstavligen snurrar.

Oleg Rybachenko sköt upp en raket på avstånd och sjöng:

Strålande sol av hopp

Återigen stiger det över landet...

Pojkarmén är gränslös,

Führerns armé slår!

Och återigen flyger missilerna med den största dödande kraften. Dussintals nazistiska stridsvagnar brinner redan. Exploderande stridssatser detonerar. Men infanteriet attackerar. Och missiler slår ut stridsvagnar.

Barfotapojkar i shorts skjuter mot infanteristerna med långdistansselar. De använder också självinstallerande pluggar. Som sliter av Krauts huvuden och bokstavligen sliter isär dem. Det här var verkligen en knockout.

Oleg Rybachenko tog den och sjöng:

Det blir ett pojkresultat,

Det första steget i livet är viktigt...

Vi laddar maskinen,

Virvelvindar av rasande attacker!

Och nu slår de redan annalkande infanterister med maskingevär. De är speciella - hemgjorda, men extremt dödliga. Och katapulter gick i strid. Ånga ryker och ved brinner. Och ballistae kastar ut explosiva föremål. Både stridsvagnar och infanterister faller ner. Det här är en mördaruppgörelse som pågår. Och pionjärerna är som bäst här.

Anastasia tog den vässade skivan och kastade den med sina bara tår. Han flög över och slog Hitlers strupar. Blodet rann ut och nazisterna kvävdes i det och slog sig ner.

Timur noterade med patos:

Det finns kvinnor i vårt Ryssland,

Varför flyger de ett plan som ett skämt...

Vad är vackrare än alla i universum,

Döda motståndaren på skämt!

Oleg Rybachenko, vars ben var mycket starka, kastade förintelsens gåva med sina bara fingrar, omedelbart kastades ett dussin Krauts i luften och slets i små bitar.

Pojken sjöng:

Pionjären känner inte till ordet feg,

Han är modig och en kämpe från vaggan...

Och tro mig, barn, jag är inte rädd,

Terminatorn är bara inte ett barn!

Och återigen kommer ett mördande explosivpaket att kastas. Den träffade rätt spår på tanken och båda fordonen tog tag och kolliderade. Och så började stridssatsen att rivas. Detta är dödlig kraft.

Timur noterade med ett leende:

- Det är smart.

Och även pojken, med sina bara tår, kastade förintelsens gåva med mordiskt våld. Och återigen sprider sig fascisterna åt alla håll.

Genka skrattar och räcker ut tungan:

- Framgång väntar mig - jag är coolast!

Och pojkarna slog nazisterna med slangbellor. Och faktiskt visade sig effekten vara dödlig. En hel rad Krauts revs isär och mejades ner. Och så ropade Natasha:

- Bravo! Hälsar pojkar!

Och komsomolflickan tog och kastade dödens gåva med sina bara tår med dödlig kraft. Och nazisterna spreds åt alla håll.

Kolka skjuter också från en slangbella. Han gör detta mycket exakt. Och hans tungor är av aggressiv, kosmisk kraft. Och om de knullar dig kommer det inte att verka mycket för någon. Och så slog han fascisten i ljumsken. Och han, som föll med en maskinpistol, slog sitt eget folk. Endast blodiga fontäner från kulorna fanns kvar.

Anastasia berömde barnet:

- Du är en cool kille! Här har du!

En annan pionjärledare, Veronica, kastade också något tungt mot nazisterna, i det här fallet en låda med sprängämnen gjorda av koldamm. Dessutom lämnade flickan honom med sina bara, muskulösa ben. Och som ett resultat kastades Hitlers tank upp, och den krossade två dussin infanterister.

Pionjärpojkarna ropade:

- Jättebra - allt kommer att bli jättebra!

Och de stoppade sugrör i munnen, och hur de kunde använda dem för att spotta på nazisterna. Och återigen vände en hel rad infanterister åt sidan.

Timur anmärkte:

- Ett hårdkokt ägg behöver kokas i femton minuter, men pionjären är alltid redo!

Oleg Rybachenko invände:

- En pionjär behöver också tid för att härda, men vi lär oss allt eftersom! Som Lenin sa: studera, studera och studera igen!

Därefter lanserade pojkegeniet en sorts hemmagjord drönare i strid. Han cirklade och regnade giftiga nålar på sina fiender från kolvkulsprutor. Och det var extremt dödligt.

Kolka utbrast:

- Det här är ett mirakelvapen!

Oleg Rybachenko bekräftade med ett mycket sött och barnsligt leende:

- Självklart. Du vet mycket väl själv, världen är fylld av mirakel, bara dessa mirakel kan människor göra själva!

Genka fnissade, kastade sprängpaketet med sin bara fot och utbrast:

- Vetenskapen kommer att göra pionjärerna starkare än den allsmäktige Guden, eller rättare sagt, den gör det redan.

Pionjärerna ökade sin eld med alla sina improviserade och effektiva medel. Och nazisternas attack försvann. De rädda Krauts flydde bort. Och i jakten på dem sköt modiga barfota barn i shorts från katapulter och slangbellor och avfyrade mördarmissiler.

Och de röda slipsarna på pionjärerna gnistrade som rubiner.

Och barnen är väldigt vackra, och deras pärlande tänder gnistrar dyrbart och ljust som stjärnor på en polarnatt.

. KAPITEL nr 12.

Så kom maj 1939. Järnvägen byggs i Kina och ett relativt lugn råder. Och den 18 maj är det Nicholas II den stores födelsedag. Han fyller sjuttioett år. I Rysslands historia levde bara Monomakh till en sådan ålder, och sedan, efter tre månader, dog han, och kanske Yaroslav den vise. Men hans ålder kan ha blivit uppblåst av krönikörerna för att göra storhertigen äldre än Svyatopolk. Således är Nicholas II:s regeringstid sedan 1882 den längsta i Rysslands historia och hittills framgångsrik.

På tsarens födelsedag bestämde sig Oleg Rybachenko för att komponera lite mer.

De första femtio åren på helvetets allmänna nivå gick snabbt förbi. Och det finns en viss uppfattningsparadox här. Det verkar som att tiden går och inte för fort, särskilt under arbetsterapi, när du bokstavligen räknar minuterna - det vore bättre att lida och sluta till exempel att gräva gräs med en spade eller samla stenar i hinkar eller plantera blommor , eller plocka bär eller äpplen (ja, det här är redan lite finare!). Arbetsterapi i helvetet är obligatoriskt - det tjänar till rättelse av syndare och deras förädling. Kropparna, av den allsmäktige Guds nåd, ges unga, omkring fjorton år gamla till utseendet, muskulösa och utan fysiska defekter - helt friska. Och det är inte så svårt att arbeta i dem - det tröttar inte ut musklerna så mycket. Men du lider mer psykiskt, eftersom det finns många olika aktiviteter som är mycket bättre än att gå barfota och i shorts över fältet och plocka upp stenar i hinkar. Men på en generell nivå måste detta göras sex timmar om dagen - förutom helger. Och helgen är bara studier - fyra timmar varje dag, med böner, och sedan är det underhållning.

Av den Allsmäktiges nåd har eviga barn-syndare en ledig vecka - två och en halv dag - lördag, söndag och varannan fredag.

Det här är riktigt bra. Helvetets allmänna nivå, den mest massiva. De flesta faller för det. Till andra nivåer beroende på avvikelsen - antingen är du för bra, eller för dålig, eller har begått vissa brott. Och ju strängare, desto värre är straffnivån och desto längre varaktighet.

Det finns också andra nyanser. Till exempel, erkänner du din skuld omedelbart, ångrar du dig uppriktigt? Eller vill du ha de heligas dom? Om du omedelbart överlämnar dig till den Barmhärtige och Barmhärtige Allsmäktige Gudens vilja, då får du vanligtvis ett minimalt straff. Och om du vill ha en rättegång med tjugofyra nämndemän, så får du i den överväldigande majoriteten av fallen en längre tid och en sämre nivå. Peter Davidenya dog sommaren 2012, och han hade intelligensen och anledningen att inte argumentera med Gud, att erkänna sin skuld och synder och få minst femtio år i helvetets allmänna regim.

Och det här är i allmänhet inte det värsta stället. Du sitter i en mysig cell för tre, där det, även om det finns barer, också finns en TV med stor färgskärm och till och med en spelkonsol. Det är sant att tiden är begränsad. På en vardag är det fyra timmars studier, sex timmars arbete, plus tid för mat och bön. Men det finns också gratis underhållning. Här är helvetet tekniskt avancerat: det finns till och med datorspel i matrisen, men givetvis med restriktioner. Och det finns bio - men naturligtvis inte heller äldre än plus tolv. Detta är bara i paradiset, du kan titta på vad du vill och spela vad du vill, och dricka och äta vad du vill... Det är dock allmänt accepterat att i paradiset kommer en före detta syndare, efter omskolning i helvetet, att ha självkontroll och moraliska begränsningar. Eller om hon gör något dåligt där, kommer hon att hamna i helvetet igen.

Den allmänna nivån i underjorden liknar en barnkoloni, för minderåriga i ett civiliserat land - allt är vackert, många porträtt av helgon och gyllene kors, blommor och färgglada växter.

I allmänhet är maten ganska bra, om än utan några speciella delikatesser, även om de kan fås gratis vissa helgdagar. Och de unga fångarna är mer eller mindre civilt klädda i träningsoveraller och bekväma sneakers.

Det är sant att många människor föredrar att gå barfota, eftersom helvetet är en mycket varm plats med tre solar: röd, gul, grön - en hel planet av enorm storlek och ungefär jordens gravitation.

Och paradiset är hela universum och det lever i vilka kroppar som helst - som människor kan välja där fritt och förändras efter behag, på olika planeter - före detta syndare som har blivit rättfärdiga, eller i alla fall de som har avtjänat sina straff och genomgått re- utbildning i helvetet.

Och plus representanter för ojordiska civilisationer.

I den undre världen har syndare, genom den Allsmäktige Guds stora Nåd, unga, friska, perfekta tonåringar, vilket i sig är den Allsmäktige Skaparens största välsignelse och nåd. Och detta görs också för att i en fysiskt frisk kropp blir både sinnet och personligheten friskare. När allt kommer omkring, hur många personer har begått brott, både stora och små, på grund av ont i tänderna, magen, högt blodtryck och så vidare. Men här är dessa irriterande faktorer frånvarande, och killarna är mer leende och lugna.

Till skillnad från riktiga ungdomskolonier i helvetet är kontrollen över beteendet strängare, och fångarna är fortfarande oftast inte barn, utan vuxna, eller till och med gamla människor i tonåringars kroppar. Därför finns det inget som heter registrering med att ställa frågor och slå i huvudet med en sked i den pedagogiska barnkolonin Helvetet. Och detta måste sägas vara ett stort plus, speciellt för de som inte var coola i ett tidigare liv.

Men det finns också nackdelar - videokameror övervakar varje rörelse och prova handjobb! Du kommer omedelbart att få en batong för detta från vakterna, som traditionellt kallades för djävlar. I själva verket är det här speciella änglar som håller ordning i helvetet och utbildar fångar. Och de är olika. Det finns också lärare och psykologer som hjälper fångarna med sina unga kroppar, men oftast erfarna sinnen och minnen, att lösa sina problem.

Jesus Kristus, som är den allsmäktige Guden Sonen, överlevde döden av sitt fysiska skal på korset. Dessutom tog han på sig alla mänskliga synder och kunde skapa den största nåden. Det vill säga, alla människor är frälsta, och frågan om någon person kommer in i himlen är bara en tidsfråga under vilken han kommer att korrigera sig själv i helvetet, eller sona sina synder. Dessutom är det sistnämnda inte det viktigaste - synder är redan återlösta av Jesus Kristus. Det viktigaste är syndarens rättelse. Dessutom ligger det just i folkets eget intresse.

Till exempel, om du släpper in en oreformerad bandit i paradiset, kommer han att börja skada och skämma bort andra människor där. Så det är nödvändigt att en person får åtminstone ett minimum av anständighet, vänlighet, tålamod, takt, kultur och att han får lära sig detta i helvetet, om han i jordelivet inte hade tid att göra detta eller inte hade möjligheten att ta emot det.

Det är ingen hemlighet att många eller kanske till och med alla kriminella skulle kunna bli anständiga människor med en annan uppväxt och miljö. Även om genetik också spelar roll.

Men den Allsmäktige Guden ger en ung, god, frisk kropp till Helvetet, utan följderna av många tusen års synd, och det gör det lättare för själen att rätta till sig själv.

Pyotr Davidenya, efter att ha befunnit sig på helvetets allmänna nivå, som påminner om en mycket korrekt, välskött och ultramodern ungdomskoloni, tog det filosofiskt - tack och lov, det var precis vad som hände, men det kunde ha varit värre. Speciellt om du kommer ihåg hur baptister eller andra protestanter, och inte bara dem, beskriver helvetet. Vissa skriver till och med: den svåraste smärtan på jorden är ett loppbett jämfört med plågan i helvetet. Och vad sägs om att vanliga människor blir svedda med eld i en sjö av eld och svavel, eller kokas i kittel, och att djävlarna kastar ved på dem.

Men detta är en mycket primitiv idé och felaktig. Dessutom, om eld för de flesta människor är en symbol för plåga, så är, till exempel, för nordliga folk, lågan just ett paradis att värma upp. Och protestantiska predikanter beskriver Helvetet för dem på ett helt annat sätt.

Det vill säga, både protestanter och ortodoxa kristna har sina egna idéer om helvetet, och vi pratar inte nödvändigtvis om bokstavlig eld. Även om vissa samfund, som sjundedagsadventister, förstår helvetet för primitivt, som begreppet eldig Gehenna. I själva verket är dessa alla metaforer och allegorier.

I verkligheten är helvetet en kriminalvårds- och utbildningsinstitution, på olika nivåer förstås. För större brottslingar är straffen och villkoren strängare - mindre underhållning och mer arbetsterapi, och maten är mer smaklös, och djävlarna slår dem hårdare och mer smärtsamt. Eller så kanske de sätter bojor för att göra det ännu värre.

Men även den allra siste, eller vice versa, en stor och stor brottsling, kan räkna med det faktum att när hans synder korrigeras och försonas, kommer han att föras över till enklare nivåer för att förr eller senare nå himlen.

Petya Davidenya, i en evigt ungdomlig kropp, arbetade hårt i femtio år, försökte bete sig så tyst som möjligt, bad, bråkade inte och var, som man kan säga, en bra pojke.

Och nu kunde jag räkna med att bli förflyttad till en mer bekväm - lättviktsnivå. Där det är tre och en halv dag ledigt per vecka, och bara fyra timmars arbetsterapi. Och maten och underhållningen och kläderna blir bättre och bättre, och du kan göra utflykter runt paradiset oftare. Och om du får en i kvinnodelen av Hell, kan du träffa en tjej, inte en gång i veckan, utan tre gånger. Det vill säga att det fortfarande är ett fängelse, men med förbättrade förhållanden.

Petka kan kallas det eftersom han såg ut som en pojke på cirka fjorton år tillsammans med två andra cellkamrater som tittade på ett program från nyheterna på planeten Jorden. Det är verkligen mycket som förändras. Och teknisk utveckling äger rum i helvetet, både på jorden och i paradiset. Möjligheterna växer. Nyheterna är generellt sett goda. En stad byggs på Mars, och det finns redan bosättningar på månen. På något sätt försonades folk. Och det fanns en tid när saker och ting nästan inte kom till ett kärnvapenkrig, och den aggressiva, kala härskaren var skyldig till detta. Men tack och lov att han dog, och livet blev bättre och roligare. Och till och med något liknande hegemoni uppstod: Ryssland, USA, Kina - blev allierade och ledde världen över, kontrollerad globalisering.

Så här förändrades situationen i världen till det bättre 2062.

Det finns tre pojkar i cellen de har kommit tillbaka efter att ha haft roligt och lek. Vissa spelar fotboll eller hockey och andra spelar på datorn. Det finns många olika typer av underhållning här. Dessutom var det en ledig dag. Det är fyra timmars pluggande på helgen - och sedan är det underhållning, om än med böner. Varannan timme tvingas pojkfångarna i underjorden att knäböja och recitera vissa psalmer.

De ber till Gud Fadern, Kristus och Guds Moder. Och de sjunger psalmer. Men det tar lite tid. Och nästa dag kan de gå över till en lättare nivå. Det finns inga kommentarer till Peter Davidene. Så du ser fram emot nästa dag. Å andra sidan kommer du att skiljas från dina cellkamrater. De har redan blivit vänner, de här pojkarna.

I den allmänna regimen finns det vanligtvis tre eller fyra unga fångar i en cell. Och i den lättare versionen kommer den unga syndaren att ha ett separat rum och ett badrum kopplat till det. Å ena sidan är det här bra, bekvämare. Men å andra sidan, pojkar stinker inte, snarkar inte, och det är ännu roligare att ha sällskap i samma rum. Här är kropparna perfekta, maten hälsosam och luften är inte förorenad.

Ljusnivån är närmare ett sanatorium, förutom att arbetsterapi fortfarande är närvarande. Men fyra timmar är inte så mycket och de spenderas bara halva veckan. Jo, valet av filmer kommer att bli mer varierat, mer fritt, och erotik är redan acceptabelt i en lightversion, och brutala actionfilmer och extravagant science fiction.

Även om porr fortfarande är förbjudet, särskilt samkönade relationer. Och spelen kommer att vara mycket mer varierande. Och verklig förvandling kommer att ske.

Pojkfången Artem lade märke till att han låg på sin säng:

- Det är bättre i en separat cell! Här tittar vi på vad djävlarna ger oss, och då är du din egen herre över kanalerna och sätter på vad du vill!

Petka nickade:

- Ja! På bio ser vi antingen allt tillsammans eller så finns det ett begränsat utbud, när till exempel nakna tjejer inte är tillgängliga för dig!

Fångpojken Sam anmärkte:

- Jag skulle inte säga att valet är så dåligt. Det finns många filmer i den undre världen som inte finns på jorden. Det finns även band som inte har tagits bort. Här är ett exempel på serien: "The Duke of Montecristo" är fantastisk.

Artemka fnissade och noterade:

- Ingen dålig serie. Men det är fortfarande bättre att ha science fiction med specialeffekter. Och här finns det så magnifika filmer och nya dyker upp, inklusive tredimensionell vision!

Petka höll med:

- Civilisation i alla fall! Eller snarare, till och med en övercivilisation skapad av den Allsmäktige, och delvis av människans och andra rasers fantasier och uppfinningar!

Samik noterade:

- På faciliterad nivå, utflykter till Paradiset två gånger i månaden, men för oss bara två gånger om året. Och det kommer att vara möjligt att se andra planeter i den teknotroniska Eden!

Artemka fnissade och sjöng:

Paradiset är vackert och stort

Alla människor där är så glada...

Det fanns när du var en gammal man,

Och nu är vi alla vackra!

Petka noterade:

- Vi är vackra även i helvetet. Jag var till exempel lite tjock i mitt tidigare liv och hade därför en hel del komplex kring det. Och sedan, så snart själen separerade från kroppen, överfördes den till köttet av en fjortonårig, mycket stilig och muskulös pojke!

Samik sjöng:

- Solen skiner över oss,

Inte liv, utan nåd...

Till de som är ansvariga för oss,

Det är hög tid att förstå

Barn har blivit för evigt,

Vi vill gå en promenad!

Artyomka noterade:

- Jag dog också när min kropp redan hade blivit gammal och förfallen! Och att ta emot nytt kött blev en stor nåd. Även om den här platsen ser mycket ut som en barnkoloni, är lärarkåren mycket bättre, och det finns ingen laglöshet, även om du kan bli träffad med en batong!

Petka noterade:

- She-devils slår bara för affärer. Och människokolonin blir ofta slagen bara så! Eller för ett sadistiskt nöje. Dessutom tröskas vuxna ofta värre än barn!

Samik fnissade och sa:

- Men det här vet man mer från böcker, och från andras berättelser. Men jag tjänade faktiskt tid i en amerikansk ungdomsskola, och jag kan säga att ja, det är inte sött där, men den huvudsakliga mardrömmen skapas av barnen själva, och polisen är till och med mer eller mindre tolerant.

Artemka nickade och anmärkte:

- Det finns ingen hink i helvetet. Det finns fekala annihilatorer som rengör mage och tarmar med en knapptryckning. Detta är redan en stor, och till och med enorm, fördel jämfört med en mänsklig zon eller fängelse. Så Gud visade sig i detta fall vara mycket snällare och mer barmhärtig än vad olika kyrkomän beskriver i sina böcker. I detta avseende är helvetet...

Petka avbröt:

- Det vore mer logiskt att kalla Helvetet eller Underjorden - skärselden, eller en kriminalvårdsanstalt, men det gamla namnet fastnade. Och detta är verkligen en märklig tradition. Liksom termen hon-djävlar i förhållande till att övervaka änglar!

Samik bekräftade:

- Ja, idén om helvetet är ofta väldigt primitiv. Och överdrivet grym. När de försöker förvandla den snällaste Jesus Kristus till den evige Hitler. Men i själva verket tar den Barmhärtige och Barmhärtige Allsmäktige hand om människans välfärd. Och om inte alla släpps in i himlen på en gång, då är detta förståeligt. I det här fallet skulle samma banditer och huliganer, utan att få ordentlig rättelse och utbildning, fortsätta att terrorisera och förstöra livet för människor i Paradiset.

Petka nickade:

- Ja, jag fick ta itu med banditer när jag jobbade som fotograf. Några av dem var normala och till och med till synes intelligenta människor, men många var hemska. I detta avseende vet man aldrig. Men det finns verkliga, mycket dåliga individer som definitivt inte borde släppas in i himlen, och det är inte ett faktum att de kommer att omskolas från helvetet.

Artemka nickade:

"Ibland vill jag verkligen slåss." Speciellt när du är i en ung kropp och har tonårshormoner som spelar!

Petka noterade:

- Inte lika mycket som jordiska tonåringar. Kanske ger de oss något så att vi inte blir för upphetsade. Faktum är att för en så stark och frisk kropp uppstår en erektion på något sätt för sällan, även om du inte kan kalla oss eunucker!

Samik fnissade och noterade:

- Ja, vi är så vackra pojkar nu. Vi skulle gärna bli fotograferade av mogna kvinnor på jorden, men här i helvetet, en gång i veckan, på ett generellt plan, kan du träffa en syndartjej...

Artemka nickade och anmärkte:

- Ja! Tvärtemot Kristi ord: i nästa värld gifter de sig inte eller gifter sig, utan förblir som änglar i himlen!

Petka rättade:

- Inte i nästa värld, utan på uppståndelsen. Och detta är förstås en allegori. I Paradiset kommer du att ha så många tjejer som ditt hjärta önskar. En annan sak är att en sann medborgare i Paradiset är andligt mogen nog att begränsa sig själv.

Samik stampade med bara foten och anmärkte:

- Det här är moralisk självbehärskning och den moraliska lagen. Vad är vi...

Här hördes den äldre djävulstillsyningsmannens röst:

- Gå till nattbön och lägg dig.

Pojkarna, som bara bar sina trosor, knäböjde och började säga högt (i helvetet ber de mycket och detta är obligatoriskt, bara i himlen kan du be när du vill!).

Traditionellt är det särskilt vanligt att be för Guds moders sömn, så det är Guds moder som kan förkorta vistelsen i helvetet och förlåta mindre synder och spratt av syndare-fångar.

För dig, Guds rena moder, är jag en eländig, som faller ner och ber: Tro mig, drottning, för jag har ständigt syndat och retat din Son och min Gud, och många gånger bekänner jag att jag har funnit en lögn förut. Gud, och jag omvänder mig, darrande: kommer Herren att slå mig, och om och om igen varje timme? O Herre, min fru, fru Theotokos, jag ber att du förbarmar dig, styrker mig och gör gott mot mig. Vi vet, min fru Theotokos, att imamen hatar mina onda gärningar, och med alla mina tankar älskar jag min Guds lag; men vi vet inte, Renaste frun, varifrån jag ens hatar, jag älskar också, men jag överträder det som är gott. Tillåt inte, o Rene, min vilja att ske, ty den är inte behaglig, men må din Sons och min Guds vilja ske: må han frälsa mig och upplysa mig och ge mig nåd Helig Ande, så att jag härifrån kan upphöra att vara ond på handlingar etc. Jag skulle ha levt i befallning Till Din Son, till Honom tillhör all ära, ära och makt, med Hans Begynnelselösa Fader och Hans Allra Heligaste och Goda och Liv -ge Ande, nu och alltid och till evigheter, amen !

Därefter lade sig helvetets pojkefångar, efter att ha gjort korstecknet, i sängen. Här har de en madrass och en kudde och ett vitt lakan och en filt. Det är sant, från den eviga varma sommaren i helvetet täcker unga fångar vanligtvis inte sig själva och sover nästan nakna. På mer strikta nivåer måste man sova på bara britsar och i en cell där det finns många pojkfångar. Men samtidigt är kropparna unga, friska, snarkar inte, luktar inte och du somnar lätt och utan svårighet.

Kanske till och med vakterna släpper en speciell hypnovåg för att få fångarna att somna.

När Petka var i helvetet första natten och sov i en cell var han väldigt nervös. Ändå en ny och obekant plats, och jag var rädd att jag inte skulle kunna blunda. Dessutom, i helvetet, som i himlen, finns det ingen natt, och det finns inget gallerfönster, i en ren, mysig cell med vita väggar, på vilken ibland evigt unga fångar hänger sina egna teckningar gjorda med tuschpennor eller färger, eller till och med fotografier av sina nära och kära.

Och det är ljust i cellen när du sover. Men sömnen kom nästan omedelbart när pojkarna gick och la sig efter bönen.

Och Peter Davidenya somnade. Och drömmar händer i helvetet i en ung kropp som är många år gammal och väldigt färgstark.

Här, framför den eviga pojken, dök en flicka av fantastisk skönhet upp, en sådan honungsblond.

- Är det de du menar? - Hon pekade på de stornäsade. - Faktum är att de är från Brokkrasen, de tror på en Gud. Var inte rädd för dem, de är undergivna för mig.

Pojken Petka reste sig och knöt sina nävar och utbrast:

- Jag kom inte till din planet för att vara rädd.

Trollkvinnan tjöt av ilska:

- Man måste vara en väldigt mäktig trollkarl för att röra sig mellan världar. Tydligen är du ingen vanlig, utan en guldpojke. Låt oss flyga tillsammans och du kommer att visa vad du kan.

Pojken Petka sa helt ärligt:

- Men kära Miloslava! I vår värld är magin så outvecklad att lokala trollkarlar inte kan göra något värdefullt.

Trollkvinnan utbröt:

- Hur flyttade du?

Den unge skolpojken och fången till Ada ryckte på axlarna:

- För mig är det ett mysterium. Jag hittar ingen förklaring till detta. Kanske ett rumsligt hål.

- Okej pojke, sitt ner, låt oss flyga med mig. - Shamanen sträckte ut sina fingrar, viftade med händerna, och i nästa sekund flög en bruten cirkel ut ur hennes hand. Den rörde sig i en spiral, ryckte, började sedan gradvis växa ur den, konturerna av ett bevingat rådjur började dyka upp.

- Mycket intressant! - Noterade Petka . - Påminner mig om Pegasus bara med horn.

Trollkvinnan skällde som svar:

- Gillar du honom? Sätt dig ner, låt oss åka en tur med mig.

Davidenya hoppade och flög genom luften, hans kropp blev viktlös och han satte sig smidigt på hjortens rygg.

- Vill du bli ett rådjur?! - Sa häxan.

Den unge skolpojken fnissade:

- Att vara rådjur är inte prestigefyllt här!

Miloslava skrattade:

- Jag kan göra dig till en groda. Eller inte en väldigt stor drake. Drakstrider kommer förresten att äga rum på trollkarlstävlingen, så du måste hjälpa till.

Petka blev förvånad:

- Hur slåss i kroppen på en drake?

Trollkvinnan gnisslade:

- Tja, varför inte!

Den unge riddaren anmärkte i förvirring:

"Men jag har inte erfarenheten att slåss med en så stor kropp."

Trollkvinnan väste:

- Och i ditt kött kan du slåss!

Pitka nickade:

- Visst!

- Så visa det för oss. Shamanen gjorde en gest till den högra flanken krigare.

Pojken blev förvånad:

- Med bara händer?

- Nej på stolparna! - skrek Miloslava. Här på planen kommer du att slåss.

Petka kom ner, han kändes som om han var full. Sedan trampade han med foten och spände sig.

- Jag kommer fortfarande att göra dig hornrad. - Shamanen slog ner med blixten och blommor blommade på Davidenyas huvud .

- Vad har hänt? - Jag ville ha horn. - Miloslava förtrollade ännu en gång. Två blixtar slår ner på en gång. En hel bukett blommade på den unge mannens huvud, blommorna rörde sig, gula, blå, röda, de steg och rörde sig och växte som deg med jäst.

- Vad gjorde du, tog mig till citron på te? - Petka skrattade .

Trollkvinnan viftade med händerna:

- Pojke, gör inte oväsen! Det verkar som att min magi inte fungerar korrekt på dig. - Varför ska du slåss så?

En stor krigare kom emot honom, han var två huvuden längre och hans muskler var helt enkelt fruktansvärda. De tjocka köbollarna var inte mindre, och kanske tjockare än Petkas lår , och vikten var tre gånger större.

Pojken anmärkte:

- Jag tror inte att en sådan figur kan byggas utan anabola steroider. Var producerar du dem?

Trollkvinnan flinade olycksbådande:

- Jag gjorde en speciell dryck för att bygga muskler. Om du besegrar honom får du det här själv.

- Nej, jag är bättre av naturen.

- Och jag föredrar häxkonst. - Miloslava återskapade en död loop och släppte en pulsar. Ett grenigt träd tjockt som en ek, formad som en fjällig palm, kollapsade på gräset.

- Tja, tänk att jag slog dig så. Och ingen mängd muskler hjälper.

- Om du var man skulle jag bjuda på en duell med dig på lika villkor.

- Det är som svärdspel, för mycket ära baby. Men först, försök att övervinna honom! - De viftade med handflatan mot ligisten. Och ni, mina barn, kan satsa på det!

De infödda blev högljudda och satsningar började göras. Dmitry insåg från vrålet att han inte alls var favoriten. Tydligen trodde de inte på honom, och krigaren, känd bland de infödda och fylld med magiska anaboler, inspirerade mycket mer förtroende. Hur som helst var oddsen hundra mot ett till hans fördel. Petka hade en idé om hur man skulle slåss med pinnar, men han var inte ett seriöst ess i denna fråga. Och jag deltog inte i tävlingar i denna sport, även om jag tog lektioner, inklusive kendo. Hans motståndare var för stor, vilket gjorde att han var underlägsen i fart. Eller åtminstone borde han förlora. Så de stod mitt emot varandra, en stor mörk gestalt skymtade över en liten ljus. Signalen ljöd och striden började.

Petka gjorde ett snabbt utfall och försökte träffa honom under knäet, men fienden slog emot honom och kastade bort honom i en rörelse. Då insåg den unge mannen att fienden var minst lika snabb. Sedan snurrade Petka staven över hans huvud och hoppade, försökte sparka honom i solar plexus. Attacken slogs tillbaka.

- Helvete! - Den unga vampyren svor.

En hel rad slag föll på honom, krigaren attackerade snabbt, Petka drog sig tillbaka, hann knappt slå tillbaka och missade ett stick i bröstet, sedan ett kraftigt slag mot axeln och benet. Dessutom , att döma av kritan, bröts fingret och blodet började rinna.

- Vem skapade ett sådant monster! - Petka var arg och gjorde utfall med sådan snabbhet att han träffade fienden i näsan. Varefter den svarte krigaren började avancera särskilt ursinnigt, hans käpp blinkade som en blixt. Petka missade ytterligare några slag för att fly från en så fruktansvärd kraft att han var tvungen att hoppa iväg, men det hjälpte inte heller, ett av slagen träffade huvudet, hans käke sprack, och bara tack vare vanan att ta ett slag Petka svimmade inte. Men det faktum att flera av hans tänder flög ut kunde inte låta bli att orsaka ett vredesutbrott. Självklart skulle han, vars leende gjorde många olika tjejer galna, bli gapskinnad. Tårar rann ofrivilligt från Petkas ögon, och han hoppade och satte all sin ilska i slaget. Den fruktansvärda krigaren kontrade dock med ett motpot i benen. Petka vände sig om och fick ett hårt slag i ryggen. Den unge skolpojken stönade; En blodig dimma fladdrade framför mina ögon, och fragment av tänder stickade min tunga. Intuitivt rullande åt sidan lyckades han undvika den vässade staven och lyckades i sin tur nå motståndarens ljumske med kön.

Slaget mot bollarna var framgångsrikt, fienden tjöt, försökte sedan göra en motattack, men tappade koordinationen och böjde huvudet för lågt.

. KAPITEL nr 13.

Petka utnyttjade detta och slog honom i ögat. Aboriginen skällde, efter att ha tappat ögonen öppnade han sig helt. Den unge skolpojken utnyttjade detta och böjde sig först ner för att undvika utfallet, sedan hoppade han som en djävul ur en snusdosa och satte spetsen rakt i halsen. Jätten kvävdes av blod och började snabbt falla omkull. Sedan avslutade Petka honom med ett slag mot tinningen, även om han själv i sin tur träffades i bröstet.

- Åh, du är djävulens son! - Sa han och ramlade.

- Båda fighters är nere! - Shamanen skrek. - Vinnaren blir den som ställer upp först.

Hur svårt det än var för Petka , verkade dessa ord på honom som ett starkt stimulerande, och han hoppade upp, fastän hans ben var halvt brutna. Miloslava släppte ett helt fyrverkeri med smällare.

- Fightern som heter Petka vann . Jag satsar förresten på den lilla jätten. Tja, förlorarna står för vadet.

Krigarna, inklusive ledaren, tog lydigt med sig snäckor och guld. Allt gick som det ska, även om några fick ta av sig kedjorna och många kvinnor tappade sina smycken. Det var tydligt att de inte alls var vänliga blickar.

- Du vet Mio, jag skulle ha ätit honom så ung.

- Jag skulle vilja ha det med kaktustomater och peppra det. - En ung flicka, själv svart med en teckning av en orm som ett lejon, sa drömmande. Det var tydligt att hon motvilligt tog av sig de förlorade guldarmbanden.

Den vackra kannibalen kvittrade:

- Färskt är bättre, mycket saftigare. Jag testade gärna vitt kött, om inte en krigare så i alla fall hennes vän. Se hur skulpterade och köttiga hennes ben är.

- Och det stämmer, vi skulle ha sådana tjejer, en tand i taget.

Stön och tjafs hördes i närheten. En krigare, som inte hade något bättre, blockerade sin långa näsa och nu har den blivit avskuren. Ett skrik åtföljde det mycket smärtsamma ingreppet. Inga rusade till hans räddning, men knuffades utan ceremonier bort. Sedan vred hon och sparkade närmaste krigare i magen. Han böjde sig ihop och ylade, och folkmassan attackerade flickan. Sedan gjorde hon en snurr och slog ner den närmaste fienden med ett piskande slag. Sedan, som Van Dam, slog hon i ett sträck och bröt käkarna på två krigare på en gång. De andra viftade med sina spjut, flickan rusade mot dem, dök som en loach och slog sin näve i solar plexus. Hennes motståndare sjönk ner, sedan slog skönheten in hennes knä i hoppet.

- Sluta! - Sa Miloslava. - Din flickvän är en fantastisk fighter. Det var bara därför hon blev så upprörd.

- En mans näsa är avskuren. Är detta möjligt? - Azaleas ögon gnistrade.

Shamanen gjorde en fruktansvärd grimas, hennes naglar började förlängas, detta påminde tjejen om Freida Krugers serie, naturligtvis, inte lika moderiktig som i gamla dagar, men fortfarande imponerande. Flickan rätade sig stolt upp, då hon såg att två soldater höll ett spjut som en horisontell stång, hoppade hon på det och klamrade sig skickligt fast vid det med sina bara fötter.

- Jag låter dig inte skära av dig näsan! - Hon upprepade.

Trollkvinnan svarade på detta med ett dånande skratt som påminde om malandet av gravkors.

- Jag gillar dig definitivt. Jag tar dig med dig, ni kommer båda att delta i turneringen.

Inga sänkte blygsamt ögonen:

- Vad händer om jag vägrar?

Trollkvinnan blottade sina tänder:

- Då blir din pojkvän helt ensam med en så charmig diva som jag. Vill du ha det här?

- Nej! Försök bara ta det ifrån mig.

- Om jag vill kan inte en enda man stå emot. Under tiden, titta på dina fötter, du står på en orm.

Spjutet väsnade, flickan ramlade av ryggen, som hade blivit hal och smidig. Sedan föll liknelsen av en anakonda över henne och klämde henne i famnen.

- Det här är ett för dumt skämt. - Petka , som slog krigaren i kindbenet, ryckte ifrån honom sitt svärd och högg av ormens huvud i ett slag. Den giftiga munnen bet i gräset, gift rann och syra började ryka.

- Bravo och du gjorde mig inte besviken. Nu min pojke, berätta vad du vill?

- Jag vill inte ha gapskinn, det är så äckligt.

- Jag ska göra en dryck och läka dina sår. Det kunde ha gjorts snabbare, men magin fungerar inte förutsägbart. Och hur mår du. Hon heter...

- Barfota Inga! - Flickan skällde. - Du dödade mig nästan. Du har uppenbarligen sadistiska tendenser, häxa.

"Jag ville bara skrämma dig så att du inte rycker för mycket i benen." Vad betyder sadistisk?

- I vår värld levde det i gamla tider en sådan markis de Sade. Han var förtjust i fruktansvärda orgier, för vilka han satt i fängelse i Bastiljen. Där, i fängelset, skrev han flera böcker, som senare blev monstruöst populära.

- Om vad? - Frågade shamanen.

Om nöjet man kan få av att orsaka smärta och lidande för andra människor.

- Det här är väldigt intressant, själv gillade jag att läsa en sådan bok. Skulle du kunna extrahera det från din värld?

- Nej, själva hade vi svårt att ta oss hit. Vi vet inte hur vi ska övervinna oändliga utrymmen.

- Men du Inga, har du läst den? - Frågade shamanen kärleksfullt.

Flickan rodnade och skämdes.

- Jag visste inte ens, helige man, att du läser så elaka saker. - sa Petka förebrående .

"Jag kände mig väldigt äcklad själv, men jag blev fruktansvärt medtagen." Särskilt Julia, förbjuden frukt är alltid söt. - Inga täckte ansiktet med handflatorna.

- Då är det inte så hopplöst. En person kommer ihåg nästan allt, men kommer bara ihåg det viktiga. Jag kan extrahera information från ditt minne genom att återskapa denna underbara bok.

Kämpande Inga knäppte händerna.

- Jag insisterar inte på det här.

- Kom igen min tjej, jag ordnar allt åt dig. Jag ser att du har haft väldigt roligt, det räcker med underhållning för idag.

- Den här sidan slog ut mina pälsrockar, de lämnade mig, tack. - Frågade vilden och förvrängde tydligt sina ord.

- Nja, nej, vi får inte blotta vårt ansikte. Fast om du betalar hundra guldbitar så ger jag dig en större käke.

- Var kan jag få tag i så mycket? Det är bättre att låta smeden lägga in de rostiga åt mig. - krigaren lirade.

- Så det blir bättre. Nåväl, kom till mitt slott under tiden.

- Det här kommer att bli intressant för oss. - sa Inga.

- Okej, vi stannar vid turneringen och kommer sedan tillbaka. - Petka höll med , och lyckades behålla sin diktion trots att han tappade tänderna.

Insidan av tornet visade sig oväntat vara mycket större och rymligare än det såg ut från utsidan. Korridorerna var breda och höga, och ljuskronor rikt lastade med ljus brändes uppifrån. Det hängde många skinn och mattor på väggarna. Målningar, mestadels gjorda av mosaik, var sällsynta, men var mycket uttrycksfulla. Dmitry gillade särskilt scenen där slaget mellan trollkarlar och magiker avbildades. Striden var enorm, stenar kollapsade, havet kokade, vulkaner bröt ut. Många strålar skär himlen, man kunde se hur stjärnorna låste sig med varandra. Och allt i så ljusa gnistrande färger är inte en kamp, utan en saga.

- Hmm ja! Vem gjorde ett sådant mästerverk? - frågade den vackra Inga.

- Jag ritade den själv med hjälp av magi. Det är sant att trollkarlen Firr hjälpte mig i det här fallet. En underbar dekoration.

- Hur lyckades du få in så många rum och korridorer i en så relativt liten byggnad? Utanför är en herrgård, men inuti är ett palats.

- Det här tyder redan på att hon har nått en hög kompetensnivå. Jag har kontroll över många magiska krafter, inklusive makten över rymden.

- Det är som Bulgakovs, den femte dimensionen. - sa Inga och stampade med bara foten.

Trollkvinnan mumlade:

- Är Bulgakov din trollkarl?

- Nästan! Det han skapade med sin penna är besläktat med trolldomens poesi.

- Fjäder, ingen dålig artefakt. Jag använde den en gång i min ungdom. De som dras från svansen på en mega-phoenix är särskilt bra! Endast i det här fallet behöver du ha stor styrka.

Här kom Inga in i samtalet.

- Och enligt mig är "Mästaren och Margarita" en genomsnittlig fantasi, men tidigare på trettiotalet var det en sensation. Då var detta unikt, särskilt i Sovjetunionen, ett formellt ateistiskt land, och plötsligt gick Djävulen runt i Moskva. Är inte detta fantastiskt? Särskilt den sovjetiska sovjeten, för vilken västerländsk science fiction inte var tillgänglig.

Petka bekräftade lätt:

- Du kanske har rätt, jag är generellt mer intresserad av kosmogen fiktion och vetenskap verkar för primitivt och barnsligt för mig.

Häxan böjde huvudet.

- Såvitt jag förstår är Bulgakov ingen trollkarl, utan bara en författare - en pappersklottrare! Jag respekterar dig inte!

Inga knackade på sin bara fot och frågade:

- Har du dessa?

- En av trollkarlarna ska ha rest till andra världar och skrivit flera bra böcker. Till och med jag läste en, och då fick vi reda på att han hittade på allt, men skrev det helt naturligt.

Petka bekräftade lätt:

- Fantasin är en stor kraft! Jag började också skriva en roman på datorn, jag saknar så uthållighet, men nu kan jag äntligen lägga till något annat från mitt liv.

Flickan svarade kallt:

- Om vi ändå tar oss härifrĺn.

Golvet under dem var bestrött med nedfallna löv gjorda av ädelstenar. Ingas bara ben var kittliga, vad som verkade repa, orsakade njutning.

-Du måste vara väldigt rik? - Petka föreslog .

- Nej, det du har under fötterna är vanlig granit, lätt modifierad av magi. Sådana stenar kan inte säljas på marknaden - de kommer att lukta på dem och kan till och med beröva dem deras magi. Och det här är fruktansvärt.

- Hur är detta möjligt!

- För starka trollkarlar eller en stor grupp medelmåttiga är det bra. I det här fallet kommer jag att bli, som du säger, bara en dödlig. Och jag är inte lite gammal längre, jag vill inte förvandlas till en gammal kvinna.

Inga blev förvånad:

- Tillåter magi dig att leva för evigt?

- Nästan! Det beror på shamanens styrka, ju högre nivå desto längre lever han, men slutet kommer för alla.

- Det är synd! - Inga suckade tungt. - Och jag ville bli odödlig.

- Detta är på grund av rädsla, men min kära, jag kommer att trösta dig, och efter döden finns det en fortsättning, så var inte rädd: medvetandet kommer inte att försvinna, men du kan hamna på en dålig plats.

- Som helvete?

Trollkvinnan bekräftade:

- Ännu värre, för att det ska bli bra behöver man hitta en stark skyddsgud, eller ännu hellre, flera gudar. I det här fallet, ju starkare ditt tak är, desto bekvämare blir villkoren för din postuma existens.

- Tänk om jag är ateist? - frågade Petka .

- Då ve dig, du kommer att berövas stöd och skydd, vilket med största sannolikhet innebär att du efter en mycket smärtsam uppgörelse kommer att bli den lägsta slav av någon mäktig ande.

- Men kommer jag att fortsätta finnas?

- Med tanke på hur grymt din bror straffas kommer du att drömma om döden. Nej, innan det är för sent, välj en gud för dig själv, eller snarare en mängd gudar, och dyrka med mig. Och jag ska lära dig magi.

Den unge skolpojken i denna dröm nickade:

- Det låter väldigt lockande.

- Jag föredrar Jesu Kristi skydd. Och även om jag är en oförbätterlig syndare, kommer jag inte att förråda min lärare. - sa Inga med patos.

- Vem är Jesus? - frågade shamanen.

- Det här är vår Gud. Gud Sonen i ortodoxin är den andra personen i treenigheten. - svarade Petka .

- Så du har tre gudar?

- Nej, bara en.

- Gud Sonen? Jesus?

- Nej, det här är bara en hypostas av en enda gudom. Gud är treenig! - sa Inga.

- De har vi såklart också. Men din Gud är långt ifrån dig och om du dör här kommer han inte att kunna skydda dig.

Inga tog en pose! Och hon skrek:

- Bibeln säger att Jesus skapade allt synligt och osynligt, jordiskt och himmelskt, och håller ihop allt med sin kraft. Detta betyder att din värld skapades och kontrollerades av honom.

- Nej! - Häxan skakade sin flammande man. - I det här fallet skulle vi känna honom, men det är första gången jag hör det här namnet.

- Eller så kanske du känner honom under ett annat namn. Du har i allmänhet tro på den Högste Skaparen.

- I andra världar tror man på det här, att det finns en och allsmäktig person, men på vår planet är detta inte accepterat. Vi tror att ingen skapade universum och att det är evigt.

- Vilket låter logiskt. Evig materia under en oändlig tidsperiod skulle kunna ge upphov till en obegränsad mängd livsformer. Detta är mycket mer rimligt än att tro på en enda skapare. Dessutom är sådan superintelligens svår att föreställa sig. Dessutom är frågan: var var Gud när tid, materia och rum inte fanns? - Petka ställde en fråga .

- Han ockuperade allt som fanns. - svarade Inga.

- Så, efter att ha börjat skapa, minskade den Allsmäktige. - frågade den unge skolpojken sarkastiskt.

Flickan var förvirrad.

- Gud kan inte krympa.

- Men eftersom han var absolut allt och fångade allt började han skapa och tar inte längre praktiskt taget platsen för allt som finns. Det betyder att Gud har blivit mindre.

Inga vinkade av den.

- Det här är sofistik. På så sätt kan du föra vilket påstående som helst till absurditet. Och när kommer dessa korridorer äntligen att ta slut?

- Väggarna är också magiska, och deras längd är relativ. - Sa shamanen. - Vi kan röra oss direkt, eller så kan vi njuta av skönheten. Jag ville visa er djurparken, men än så länge har jag inte många djur i den, så kanske nästa gång. Ja, och jag gillade verkligen dina tankar om Gud. Jag tänker själv ibland på det här, speciellt på postum tillvaro, vi har till exempel necromancers, de kan kalla andar och få dem att berätta mycket. Jag använde till exempel detta själv. Och ändå är deras information motsägelsefull. Men de flesta av dem är uttråkade utan kropp och vill återvända till köttet. Så mycket nöje kan kroppen ge. - Häxan tittade lekfullt på den unga och stilige Petka .

En gnista av passion lyste upp i hennes ögon. - Nej, det är outhärdligt.

- Vem behöver mig med ett sånt gap-tandat ansikte?

- Okej, nog med att beundra skönheten, har du sett något liknande?

Petka såg sig omkring igen och tittade på statyn av nakna hjältar och spännande erotiska kvinnor, täckta av guld.

- Ja, det är rikt, imponerande.

- Då går vi in i hallen. - Miloslava gjorde en otålig gest.

Hallen var enorm och fick plats med ett dussin torn. Det lyxiga bordet installerades i en spiral och hade en kronformad huvudupphöjning.

- Jag kopierade det här från Mage King, han har verkligen mycket mer, men jag hade inte tillräckligt med styrka.

- Det är inte illa det heller. - Inga märkte frånvaron av tjänstefolk. - Vilken mat ska vi bära själva?

- Så det här är min oro. Under tiden, sitt på toppen, jag måste förbereda en dryck.

Miloslava viftade med klorna och försvann.

- Mirakel i en sil. - Sa Petka . - Omedelbar teleportering.

- Det verkar som om vi har en riktig trollkarl. Jag trodde aldrig att jag skulle hitta mig själv i en riktig saga.

- Eller så kanske vi sover och drömmer.

- Det händer inte som två personer samtidigt.

- Det kan vi ta reda på när vi vaknar, men nyp dig nu.

Aggressiva Inga svarade med en suck:

"Jag har redan upplevt tillräckligt med smärta för att förstå att detta är verkligheten, och det har du också."

"Jag drömde en gång att en tand drogs ut och smärtan var verklig." - Sa Petka .

- Det är för att du är en feg. Tydligen var han så rädd för borren att han föreställde sig hemskheter av rädsla.

- Jag är inte rädd för smärta. Om jag hade varit rädd för henne hade jag inte gått till Tech-Van-do.

- Det finns ett sådant fenomen när en person är rädd för en sak.

Hennes ord avbröts av musik och vackra genomskinliga dansare flög genom luften.

- Vad mer är det här? - Sa barfota Inga.

Ett djur som liknade en hamster med fem ögon och en påfågelsvans dök upp framför henne.

- Jag är Tickle, en grunt från Fallas värld. Den stora Miloslavas tjänare. Hon instruerade mig att underhålla er gäster från en annan värld ska inte ha tråkigt. Njut av dansen.

- Och du kan ordna ett spektakel av en gladiatorkamp med djur.

- Självklart! Det är sant att dessa kommer att vara fantomer och du kommer inte att lukta på blodet.

- Låt oss ta det som en film.

Tickle viftade med tassarna och en hel kohort krigare dök upp framför dem. De ställde sig upp i en halvcirkel, sprängfyllda av spjut. I det ögonblicket hördes ett dån, det verkade som om tusen elefanter slaktades. Konstiga djur hoppade ut på arenan, som liknade en blandning av en krokodil med kroppar av tigrar och tassar av tio gräshoppor. Filarna på deras ben var så vassa att de verkade skära igenom metall. De attackerade kohorten med full fart. Fighters mötte dem med slag från deras spjut, deras muskulösa kroppar började röra sig.

- Det är så jag förstår film.

Hamstern verkade veta mycket om spektakel han ändrade hela tiden slagets vinkel och visade krigare och djur i närbild. Det var synligt hur spjuten gick sönder, eller tvärtom, monstren som satt med dem skrek och blödde. Och ofta hände det motsatta: fightern blev trampad, gnagd av rovkäkar och köttet slets. Anfallet mot flankerna slogs tillbaka, men i mitten slog djuren igenom.

- Därmed är det klart att striden är oförutsägbar. - Petka sammanfattade .

- Det är bara en magisk fejk, det är bättre att se en bra blockbuster. - Sa Inga. Till exempel "Mega Gladiator". Wow, titta vilket mirakel!

Gud vet vad, med sex ekorrhuvuden och en kropp som liknar två tallrikar sammansatta, sprang in på scenen.

- Det här är ett muterat UFO. Nu ska de små gröna männen hoppa ut.

Monstret kraschade in i de till synes oförstörbara leden med all sin kraft, efter att ha stängt leden, hade krigarna dödat nästan alla tigrar-krokodiler.

Plötsligt kom en fena ut från sidan och det vassaste bladet träffade skalen. Ett malande ljud hördes, som om en gigantisk motorsåg hade börjat arbeta, och köttbitar flög åt alla håll.

- Det är så du verkligen har ett odjur, eller har du uppfunnit det.

- Det här är från Zweig tolstapums värld. - Sa "hamster". Soldaterna i kohorten ryckte, viftade med sina vapen, svärd, försökte slå av ekorrhuvudena, de lyckades mycket dåligt, även om de träffade, men huvudena var elastiska som bollar och sprang från slagen. Och bladet mejade ner jaktplanen. Till slut darrade fantomerna och började snubblande springa iväg, eftersom det verkade som att hela golvet var täckt av blod.

- Känner de rädsla? - Petka blev förvånad .

- Nej, inte precis, det ser bara mycket mer trovärdigt ut.

- Tänk om jag själv slåss mot henne? - Den unga vampyren föreslog.

- Ditt svärd kommer att passera genom det som luft. Detta är inte en materiell sak.

- Kommer du att göra det material?

- Jag kan inte, bara damen kan göra det. Jag skapar bara färgglada illusioner och inget mer. - "Hamster" sträckte ut sina fingrar, knäppte dem, och som det verkade helt naturligt försvann det utspillda blodet.

- Du kanske föredrar vita dansare, det kan jag också. Titta på det här. - Tickle knäppte med fingrarna, och en vit skönhet, en enorm kvinna tio meter lång, dök upp framför dem. Det ser inte dåligt ut, men det är för överbelastat med muskler, som en tyngdlyftare.

- Det här är en typisk rysk kvinna. - Uttala e med Petka . - En sådan kommer att stoppa en galopperande häst och gå in i en brinnande hydda.

- Tja, om du vill ha något sådant här i köttet, fråga älskarinnan, hon kommer att göra det direkt, en kort stund.

- Varför behöver jag en så stor sak? Jag föredrar Aza. - Petka viftade bort det.

- Eller så kanske du vill ha många tjejer och smalare. - Kittlade föreslog.

- Ja, du glömde bort mig! - Azalea hoppade upp och, skickligt hoppande, galopperade över borden "Jag kanske vill ha en kille." När det gäller kvinnorna, låt pojkarna dansa.

- Då blir det både och.

Flera dussin par dök upp med olika hudfärger, från vit som snö till svart som ebenholts. Gröna, orange, blå, gula och till och med randiga och spräckliga par dansade mellan dem. Det var tydligt att de var väldigt exalterade och hoppade runt mycket. Sedan tog de av sig sina redan inte betungande kläder och deras rörelser fick en mystisk erotisk karaktär. Det var vackert och den unge mannen och flickan, som blev upphetsade, började röra sig närmare varandra. Sedan lade Inga fötterna i Dmitrys knä, och han började smeka henne. Flickan och pojken började kyssas och smeka sina elastiska, muskulösa kroppar. Bådas hjärtan började slå våldsamt och en stark hetta steg i deras nedre del av magen. Och när deras läppar möttes och deras tungor flätades samman simmade de till kärlekens rasande hav. Killarna verkade berusade, deras kött darrade och tusentals orkestrar spelade i deras öron. Det verkade för Azalea som om vingar hade växt bakom henne, och hon och hennes älskade svävade över molnen.

Stjärnhimmel - azurblå gryning

Solens strålar spelar på strängarna!

Hur jag älskar dig - ger mig ljus

Sjunger frihetens hymn i de ungas hjärtan!

Inga sjöng, hon var i extas, värmen flammade upp och flickan började sakta befria sig från kläderna. Petka insåg detta och började också avslöja sig själv. Deras bara hud var berörande, och detta gav upphov till så sublima känslor att killen och tjejen verkligen lyfte sig från golvet. Läpparna kysste de upphetsade bröstvårtorna.

- Men, men! - Deras idyll avbröts av en melodisk röst som för dem tycktes full av tusen åska. - Kärlek är underbart, sluta inte.

- Nej, det kan vi inte göra. Det här är en väldigt intim känsla, och att hänge sig åt kärlek inför vittnen är omoraliskt.

- Men jag skulle trivas. Det är skönt när en kille man tycker om har kul med någon annan.

- Och du är inte avundsjuk? - Petka blev förvånad .

- Svartsjuka härrör från svaghet. En kvinna utan styrka är rädd för att förlora en man. Jag är i sin tur inte bara en mäktig trollkarl, utan också fruktansvärt sexig jag har haft hundratals män, och med var och en av dem har jag känt ett speciellt nöje. Samtidigt laddade kärleken mig alltid, och sedan när jag skildes åt var det ingen smärta eller ånger.

- Förvandlade du dem inte till stenar? - Halvt skämtsamt uttalat med Petka .

- Såvida inte i dyrbara sådana. Tja, okej pojke, du är fortfarande så ung, nästan ett barn, du behöver ett speciellt förhållningssätt. Le snälla.

Petka sträckte på läpparna.

- Ärr pryder en man, men utslagna tänder skämmer bort honom. Slut dina ögon, så sprejar jag det på dig, och det kommer inte att finnas ett blåmärke eller en repa kvar.

Den unge skolpojken slöt ögonen. En varm, kanske till och med mild, lösning hälldes över honom, som doftade av en blandning av jasmin, lavendel och något annat som inte hade några analoger i det mänskliga språket.

- Nu kan du öppna den.

Petka kände reflexmässigt på sina tänder.

- Helt! - Finns det en spegel?

- Titta här. - Sa häxan. En spegel stor som en man dök upp framför honom.

- Fantastiskt! De lyser till och med för starkt.

- Nu har de blivit tio gånger starkare, och slår man ändå ut dem kommer de att växa ut igen av sig själva.

- Fantastisk! Annars var jag alltid orolig för min käke när vi bråkade.

- Nåväl, nu min pojke, låt oss äta lunch, vila och gå till turneringen. Jag kan inte vänta med att prova den gudomliga kronan.

Det var en riktig fest, musikinstrument spelade sig själva och mat och brickor flöt från köket. Det fanns många, otaliga siffror. Barnen hade aldrig sett en sådan mångfald, olika typer av vilt, grönsaker och frukter ens i sagofilmer. Det hela var imponerande och väckte förtjusning. Smaken av alla rätter var också utsökt att bara lista rätterna tog upp en hel volym. Ändå, även om Petka och Inga tuggade och svalde tillräckligt för att mata ett regemente, lämnade känslan av hunger dem inte, och deras magar förblev tomma.

- Maten är också magisk! - förklarade Miloslava. - Du kan inte äta för mycket.

"Vad är då poängen med att sluka det, vi kommer aldrig att få nog."

- Okej, om du är trött, då kommer du genast att känna extrem mättnad.

- Bäst att ge mig något naturligt. Kabanchika. - Marilyn föreslog.

- Ja, låt oss försöka. Jag har lite lager.

Fyra vildar dök upp, de bar en åttabent fläckig antilop.

- Det är en annan sak, vi kanske tar ett mellanmål med färskt kött.

- Om jag ska vara ärlig så funderade jag på att bli vegetarian.

"Vilken dumhet Inga." Petka tog upp de gyllene gafflarna och kniven och började skära i bitar.

. KAPITEL nr 14.

Medan Petka tillbringade den sista natten på allmän nivå fortsatte livet att flöda. Inklusive i Paradiset. Alexander Danelchuk har äntligen gått över till den förmånliga nivån av Hell-Skärselden, till den plats som konventionellt kallas Paradiset, eller Eden, eller Jannam. I själva verket är det ett helt universum. Till vilken den också utvecklas tekniskt och blir mer och mer avancerad. Och inte bara människor bor i det, utan också representanter för andra världar.

Den innehåller faktiskt riktig kommunism - nästan allt är gratis. Jobba om du vill, eller jobba inte om du vill!

Och en kolossal underhållningsindustri och fullständig frihet. Även på helvetets preferensnivå måste du följa en daglig rutin, utföra böner, ett par timmar (men inte alla) arbetsterapi och två timmars studier. Och så underhållning och begränsade utflykter runt Paradiset. Och nu är du helt fri och kan göra vad du vill.

Sashka har ännu inte lyckats förändra sin kropp. Han såg ut som en fjorton år gammal tonåring. Och jag tävlade på gravitationsbrädan med stort nöje. Och hastigheten för den unga före detta helvetesfången var kolossal.

Sashka snurrade och gjorde en slinga på gravitationsbrädan. Och det måste sägas att det var ganska säkert. I det här fallet gillade jag det. Och runt om är en sådan underbar metropol, med färgglada palatsbyggnader. Man kan till och med säga att det här verkligen är en himmelsk och sagolikt vacker plats. Fast är det möjligt att säga en plats om hela universum? När du inte kommer att flyga runt alla planeter på en miljon år, hur lång tid tar det att gå runt minst en planet? Paradis fortsätter samtidigt att expandera, växa tekniskt och fler och fler döda människor som fått unga, fräscha kroppar från olika världar dyker upp i det. Dessutom, nästan alltid före Paradiset finns det en vistelse i Hell-Skærselden. Eftersom det är nödvändigt att höja nivån både intellektuellt och moraliskt för dem som levde i andra världar. Så att de sedan kunde leva för evigt i ett ständigt expanderande universum av oändlig lycka.

I Paradiset kan du välja vilken kropp som helst för din själ. Var vem som helst, en man, en kvinna, en tomte, ett troll och till och med en drake.

Men för tillfället var Alexander Danelchuk ganska nöjd med kroppen av en tonåring på omkring fjorton år. Vid åtta års ålder, som barn, drunknade han i floden och hade inte tid att synda. Därför hamnade jag inte på den allmänna nivån som de flesta vuxna, utan på barns, preferensnivå i Hell-Skärselden. Och det här är såklart jättebra på sitt sätt. Det är som ett barn på ett sanatorium, där hon först är en åttaårig pojke med andra barn, och sedan växer upp till en tonåring på omkring fjorton år och förblir så tills hon kommer till himlen.

Vanligtvis spenderar barn femtio år på förmånsnivå. Men detta är om beteendet är oklanderligt. Men Sasha Danelchuk betedde sig inte helt idealiskt, och barnet var inte precis en bra pojke. Och så tillbringade han åttio år på en förmånlig nivå. Men med evighetens normer är detta inte mycket.

Och nu är han i paradiset och njuter av friheten. Till exempel behöver du inte gå och lägga dig enligt ett schema som i Hell-Purgatory. Och pojken, en före detta fånge i en ungdomskriminalkoloni med förmånsbehandling, har roligt.

Och underhållningen här är otalig. Och vad inte. Speciellt fantasy, uppdrag och äventyr är genom taket.

Först sköt Sashka på flygande tefat med en blaster. Och det är inte så enkelt. De rör sig längs en trasig bana. Och de hoppar från sida till sida.

Sedan kastade pojken, med sina bara tår, aggressivt pulsarer. Och varför exploderade draken? Och när detta monster exploderade började mynt falla, inte bara guld och silver, utan också från en stor mängd andra metaller, som att säga gnistrade med alla regnbågens färger skulle vara en underdrift. Och vad hände här... Jo, först dödade pojken en drake och sedan en till. Först när det tolvhövdade monstret exploderade ramlade choklad, olika sorters godis, lussebullar, godis och annat gott ut. Inklusive marmelad i form av både underbara fjärilar gnistrande som bladguld och nakna tjejer. Men flickorna i himlen är annorlunda. Och inte bara mänskligheten. Men alla är vackra och förföriska, även om deras former och ansiktsdrag verkar för originella och exotiska.

Pojken tog marmeladen i munnen, sög på den och sjöng med förtjusning:

Kung av marmelad

Från svärd till parad...

Enorm belöning

Vi måste göra slut på djävulen!

Och Sashka skrattade. Ja, i himlen finns inga så strikta förbud som i helvetet. Dessutom kan du ha kul och små spratt är tillåtna. Egentligen , varför ska folk hänga kedjor runt halsen? Och att be, bara efter behag. Det här är reglerna.

Pojken gjorde en kullerbytta och snurrade runt tio gånger. Och det är så coolt, det är som om du sitter på ett pariserhjul.

Den nypräglade rättfärdige mannen, som fortfarande hade sin barndom lekande i huvudet, sjöng:

Den avlägsna himlen, det kommer att finnas gröt i hjärnan,

Du är i himlen, pojke vet Sasha!

Han vill slåss mot himmelsdraken

Så att barnspel blir lag här!

Och Sashka hade kul. Och han hade bara på sig kläderna och ploppade in i Fanta. Det är sant att pojken bara har en t-shirt och shorts på sig. Faktum är att både himlen och helvetet är väldigt varma och har evig sommar och konstant sol. Som utlovat i Bibeln - en evig dag i nästa värld. Och i paradiset finns frihet.

Pojken kastade en granat, med sin bara fot, och den stora Royal Tiger-stridsvagnen välte. Och hans larver smulades sönder och förvandlades till kringlor med honung, choklad, kondenserad mjölk och mycket annat exotiskt.

Sashka sjöng entusiastiskt:

Alla människor på den stora planeten,

Borde alltid vara vänner...

Barn ska alltid skratta

Och leva i en fredlig värld,

Barn ska skratta

Barn ska skratta

Och leva i en fridfull värld!

Och pojken snurrade runt och sa:

-Fy fan du, drakpresidenten och den kala Fuhrer, som följde Kains väg!

Och pojken som gick till Paradiset stack ut tungan. Och så skakade han på näven. Faktum är att den skallige Fuhrer orsakade mycket ondska och överträffade till och med i elakhet Fuhrern med mustasch och lugg. Och bara fötterna på en tonårspojke, mycket bekvämt stilig med blont, lätt gyllene hår, slog i bronsklockan. Vad orsakade mullret!

Den rättfärdige pojken (när han väl är i paradiset kan han redan kallas en rättfärdig man!) skrattade och började sjunga med glöd.

Jag är en ung superkaratekrigare,

Jag älskar att komma överens med onda fiender...

Även om en rabiat sadist attackerar,

Vi pojkar har alltid vetat hur man kämpar!


För pojkarna, tro mig, det finns inga hinder,

När horden av lurviga avancerar...

Pojken kommer djärvt att rikta sitt maskingevär,

Och fightern skjuter exakt mot onda fiender!


Pojken har en vass skattkista,

Det kommer att skära igenom alla slags rustningar...

Svarog är verkligen som en far för honom,

Han kommer att skicka en cool tjej!


Barnet är en krigare från krubban,

När frosten rusar barfota...

Du knäcker motståndaren i raseri,

Skönheter, reda ut din pojkes flätor!


Bekämpa fienden med en slangbella,

Jag slog det väldigt hårt med anti-laddningen...

Pojken vet att han är oövervinnerlig i strid,

Helt enkelt skära orc armada!


När en pojke bråkar är det klass

Han skär med ett svärd, skjuter med en sprängare...

Adidas-klass sneakers

Han provar det för den räddade flickan!


Tja, om orcen skyndar sig att attackera igen,

Då kommer den unge krigaren att slå honom med hälen...

Segrar kommer att öppna en oändlig poäng,

Visar rasande gränser!


Jag är Petka, en stark pionjärpojke,

Inte leninistisk - rymdåldern...

Jag visar alla ett coolt exempel,

Jag krossar mina fiender, de är i huvudsak loppor!


Här är en orc på en tank hastigt ihoprullad,

Jag är hans antipartikel...

Och skrovet var tjärat med hyperplasma,

Tem visade vinnarsidan!


Tja, tänk om det finns ett ondskefullt troll i striden,

Pojken kommer att hälsa honom varmt...

Det är en häftig eld i barnets ögon,

Så destruktiva barn!


Och planet, och det är ingenting,

Vi slår ner honom med ett slag...

Pojken har en stark åra i sina händer,

Och orken andas förmodligen in ångor!


Så jag högg honom med ett svärd,

Jag skar verkligen huvudet av motståndaren...

Vi bryr oss inte om alla problem alls,

Allt kan göras av en orädd soldat!


Här är en pojke som attackerar onda orcher,

Han drev bruket med svärd och skäror...

Från de bara fötterna av ett barn i snön,

Till och med gnistorna gnistrade starkt!


Och en oändlig hord av orcher,

Jag gick verkligen vilse i den här kampen...

Även om pojkens skägg inte växer,

Denna ungdom i stormen erövrar allt!


Här blåste pojken, kinderna fyllda,

Och en orkan kom från krigarnas mun...

Varför slogs de stolta killarna?

Det visar sig att orcher är dåliga!


Karateungen svingade sina svärd,

Orcher rullade som kålhuvuden...

Se detta som ett slag för en pojke,

Och den unge mannens samtal är kort!


Pojken flyttade sin bara häl in i ögat,

Så att orken känner sig tom i en våldsam strid...

Och om han slår dig med en pilbåge, är det en diamant,

Han är inte alls ledsen över att förstöra sina fiender!


Och kämpa för vårt fosterland...

Så att fäderneslandet blomstrar kraftigt,

Rusa som en mäktig örn mot himlen,

För vilket universum inte ens räcker till!


Pojke, du är verkligen ett ungt lejon,

Som dövar jorden med sitt dån...

Människors drömmar kommer inte att ha problem,

Även om Kain stör underjorden!


Han har mäktig makt

Vem slåss med armén utan att veta resultatet...

Vi kommer att få, tror jag den heliga beräkningen,

Och solen gassar över fäderneslandet!


När pojken besegrar orcherna,

Och han kommer att hacka trollerna till kål...

Monoliten kommer att visa sin vänskap,

Och trollen och vampyrerna kommer att vara tomma!


Då kommer vi att bygga ett paradis i universum,

Där vi kommer att vara lika unga som tomtar...

Om denna pojke, våga tappert,

Slåss mot fienden, och pojke sväva inte!


Då väntar den modiga kronan på dig,

Du kommer att bli en aldrig tidigare skådad kejsare...

Vinner öppen oändlig poäng ,

I den ljusa och gränslösa ärans namn!

Så sjöng Sashka Danelchuk. Därefter hoppade pojken högre och började till och med gå upp i höjd. Det skulle vara trevligt att se från en fågelflykt på palatshusen i paradismetropolen. Och här finns så underbara byggnader och magnifika strukturer. Titta - den verkliga förkroppsligandet av en saga.

Vissa byggnader ser ut som blomknoppar som står ovanpå varandra. Dessutom har dessa knoppar helt olika kronblad, med ett annat mönster som är väldigt vackert och originellt. Föreställ dig bara sju astrar som står ovanpå varandra, men samtidigt var de i olika färger - en fantastisk kombination. Och det finns hus med strikta geometriska former. Och de visar filmer på sina väggar. Vilket, låt oss bara säga, är underbart.

Och rörliga, färgade bilder syns i luften.

Sashka skrattar och snurrar igen. Ett svärd dyker upp i pojkens händer. Och han flyger för att slåss med den mäktiga trettonhövdade draken. Och den unge krigaren undviker de brinnande pulsarerna som detta monster släpper.

En pojke i shorts, snurrar runt, och med sina bara tår släpper sina pulsarer mot fienden. De förstör och faller in i monstret. Bruten får slag och flammar upp som en glödlampa på en julgransgirland.

Sashka skrattar och hans svärd förlängs. Det ena svärdet lyser blått och det andra grönt.

Och där slår de och högg av drakens huvuden. När monstrets huvud separeras från kroppen, och det smulas sönder till choklad med ljusa omslag. Dessutom avbildar dessa omslag tecknade serier. Och så börjar de roliga varelserna bråka med varandra.

Här är en anka som Anka som gnisslar:

- Jag är coolast och mest aggressiv!

Som svar vrålar Zigzag Mokryak:

- Nej, jag är en stor sjöman och pilot!

Och så hoppar tigern upp och utbrister:

- Det finns ingen coolare än jag!

Men björnen i polisuniform håller inte med och ryter också:

- Nej, jag är friskast och läskigast!

Sashka Danelchuk skrattar och säger:

- För mig är ni alla lika, alla snygga och smarta!

Därefter bryter pojken ut i skratt. I paradiset är det verkligen naturligt att vara på topp. Faktum är att allt liv är evigt nöje. Dessutom kommer Paradiset alltid att finnas. Och inte nog med det, för varje år och varje århundrade kommer den att bli bättre och bättre och större i storlek.

De som trodde att Gud var en grym och blodig tyrann tog fel. Faktum är att Gud är kärlek. Dessutom, i den absoluta formen av kärlek, bevara fullständig frihet för människor i paradiset. I helvetet är syndare begränsade, som i en kriminalvårdsanstalt för ungdomar. Men även där har de de perfekta, vackra kropparna av tonåringar på cirka fjorton år som inte känner till sjukdomen. Så Gud den allsmäktige är verkligen barmhärtig och barmhärtig. Och det är inte alls som protestanter, katoliker, vissa ortodoxa kristna och författare som Yuri Petukhov skriver om helvetet.

Sashka fortsatte det roliga och ploppade i poolen med Coca-Cola och han kom ihåg en mycket bra låt som tillhörde den store författaren och poeten Oleg Rybachenko. Och låten är verkligen enastående.

Sashka Danelchuk sjöng den med entusiasm:

Universums skapare, du är grym,

Det var vad miljoner läppar sa!

Och till och med av fasa blev mitt tinning så grått -

När det finns otaliga problem - legioner!


När ålderdomen kommer, den onda döden,

När det är krig, en tornado, skakar himlavalvet!

När man bara vill dö

För det finns ingen värme under solens värld!


När ett barn gråter finns det ett hav av tårar,

När det finns hela buketter av sjukdomar!

En fråga - varför led Kristus?

Och varför skrattar bara kometer?


Vad hände i den här världen varför -

Svälter vi, fryser och lider?

Och varför kryper skiten fram?

Men varför lyckas Kain?!


Varför behöver vi gamla kvinnors blekning,

Varför skräpar det ogräs i trädgårdarna?

Och varför gläder de våra öron -

Enbart runddanser av löften?!


Herren svarade, också bedrövad,

Som om man inte känner till ett bättre öde...

O min kärleks man - barn...

Som jag ville ingjuta i paradiset!


Men du vet inte - barnet är dumt,

Det finns bara en liten tanke i dig!

Eftersom nådens ljus har dämpats,

Så att du inte sover som en björn på vintern!


När allt kommer omkring, för att hetsa upp folk,

Jag skickar prövningar till vedermödorna!

Att ha fet vilt till middag,

Det krävs mod, list och ansträngning!


Tja, du skulle vara som Adam i det paradiset,

Jag gick planlöst och vackla som ett spöke!

Men du lärde dig ordet - jag älskar,

Kommunicera med den orena anden Satan!


Du förstår, det finns en kamp i den här världen,

Och samtidigt framgång och respekt!

Därför är människors öde hårt,

Och tyvärr måste vi utstå lidande!


Men när du nått ditt mål,

Lyckades bryta barriärer och bojor...

Så att dina drömmar går i uppfyllelse,

Du vill ha nya strider!


Förstå därför, herre man,

Trots allt känner jag mig så kränkt ibland!

Att leva i lycka i ett helt århundrade -

Folk är som galtar och jag skäms över dem!


Därför ett nytt ljus i kampen -

Striderna kommer att vara i gränslös evighet...

Men du kommer att finna tröst i bönen,

Gud kommer alltid att krama den olyckliga ömt!

Och Sashka Danelchuk skrattade. En mycket vacker flicka flög bredvid honom. Hennes kopparröda hår fladdrade som en proletär banderoll med vilken de skulle storma. Och flickan var i bara en bikini och hennes bara, solbrända ben blinkade. Hon log mot pojken, stänkte en våg av Coca-Cola och kvittrade:

- Pojke, vill du ha uppriktig och ren kärlek!

frågade Slava med ett leende:

- Är du en biorobot, eller en levande person?

Flickan svarade med ett leende:

- Jag är en tomte, men i kroppen av en mänsklig hona. Det är intressant att känna skillnaden!

Pojken nickade med ett leende och noterade:

- Jag har ännu inte bytt kropp efter Hell-Skärselden. Trivialt, jag hade inte tid. Det är så bra här, du behöver inte gå och lägga dig enligt ett schema, tvärtom, sova när du vill, spela när du vill, be som du vill, eller inte be alls - inte livet, men nåd!

Flickan nickade och noterade:

- Höger! Efter helvetet får du fullständig frihet i Paradiset, när arbete är en av underhållningstyperna. Förresten, du vet hur man skriver poesi.

Sashka ryckte på axlarna och svarade:

- Egentligen inte, men jag kan sjunga en sång av en annan poet. I synnerhet Oleg Rybachenko!

Tomtetjejen nickade med huvudet, som var som en olympisk fackla:

- Ja! Jag vet att Oleg Rybachenko är den största författaren och poeten genom tiderna! Det var han som räddade planeten Jorden från den kala Fuhrer, eller vad han nu heter: Vovka-Kain! Så jag lyssnar gärna på dikterna. Förresten , planeten jorden är bebodd av människor som går framåt mycket snabbt. Så sjung!

Sasha Danelchuk tog upp det och sjöng med stor entusiasm:

Jag minns hur strålande ljust ansiktet är nu,

Blicken genomborrade mitt hjärta som en dolk!

Jag brann i strömmarna av eldig vind,

Du var bara tyst som svar!

Kör.

Din röst är så vacker och ren,

Jag tror på det oändliga vattenfallet av dina smekningar!

Jag behöver inte ett hatiskt liv utan dig,

Och nu kommer en evig stråle att lysa upp mig!

Du är gudinnan av gränslös kärlek,

Ett hav fullt av underbart ljus!

Bryt på skämt isbojorna,

Jag kommer inte se gryningen utan dig!


Kör.

Din röst är så vacker och ren,

Jag tror på det oändliga vattenfallet av dina smekningar!

Jag behöver inte ett hatiskt liv utan dig,

Och nu kommer en evig stråle att lysa upp mig!


Ditt ansikte lyser som solen ovanför,

Det finns inga vackrare figurer i universum!

Känslan av passion täcker som en orkan,

Att vara med dig för alltid är lycka!

Smärtan i min själ rasar som en storm,

Och elden i mitt bröst brinner skoningslöst!

Jag älskar dig, du ser stolt tillbaka,

Is i skärvor krossar ditt hjärta!

Mellan ljusen i det gränslösa stjärnklara havet,

Du och jag svävade i skyarna som örnar!

Och dina läppar gnistrande av rubiner,

De sa något ömt och passionerat!

. KAPITEL nr 15.

Det är redan juni. Det är varmt i Kina. Hitlers Tyskland fortsätter att beväpna sig. Och Oleg Rybachenko gör sin favoritsak: att skriva romaner, vilket är väldigt intressant.

Kriget mellan Sovjetunionen och Tredje riket med en hel koalition av allierade stater mot Ryssland fortsatte för tredje året. Juli 1943, det är varmt, och nazisterna försöker kringgå Moskva och sprider sin front bredare och bredare. Och deras trupper är som bläckfisktentakler. Det finns fler och fler nya stridsvagnar i strid: "Tigers", "Panthers", "Lions" och "Churchills" och "Shermans". Av de allierade stridsvagnarna är Churchill kanske den mest populära på grund av dess utmärkta skydd. En fullständig 152 mm frontpansar och 95 mm sidoskydd. Och den här Churchill-stridsvagnen rusar mot de sovjetiska positionerna - som en padda på en kramp.

Tja, den enkla "Tiger" är inte alls dålig. Även effektiv som en banbrytande tank. Och den slår och slår, som snabeln på en elefant.

Gulliver slåss ursinnigt. Striderna är mycket blodiga. Och pionjärpojkarna kämpar med heder. Och det är klart att man inte kan stoppa pojkarna så lätt.

De flyr från skalexplosioner, så mycket att bara deras bara, runda klackar blinkar. Det här är pojkarna och flickorna här. Pionjärerna är unga och kastar hemgjorda sprängpaket.

Och de använder också slangbellor och katapulter som de gör med sina egna händer i strid. Och det ser riktigt coolt ut. Dessutom kan man säga det på ett extremt coolt och stridbart sätt.

Och även en Komsomol-tjej i strid. Och de brukar slåss barfota och bara iklädda bikini. Vilket dock är extremt bekvämt och bekvämt på sommaren.

Faktum är att varför behöver tjejer skor? Hon står bara i vägen. Dessutom skadar presenningsstövlar verkligen dina fötter. Eller rättare sagt, inte ens ben, utan ben, som är så vackra när de är barfota.

Och pojkar i shorts är söta också. När allt kommer omkring, i unga år, har pionjärer - inte äldre än fjorton - ben och barn som fortfarande är hårlösa, rena, släta och ser ganska vackra och tilltalande ut för ögat. Det är inte som när tonåringar blir äldre och huden på benen blir täckt av hår, vilket inte är estetiskt tilltalande och fult. Här tror jag att alla håller med. Och den ungdomen i sig är vacker.

Gulliver fick gåvan att förbli ett barn för alltid, och tydligen gillar han det verkligen. Det är bra att springa runt i shorts och plaska runt med bara, små, barnsliga, solbrända fötter. Jag måste säga att detta är helt fantastiskt.

Pojken, en före detta resenär, sjunger:

De springer längs en krokig stig,

Bara pojkfötter...

Trött på att mjölka en ko

Jag vill reta min lycka!

Jag ska spänna hästen till halsbandet,

Och lyckan väntar mig!

Här springer pionjärerna runt och plaskar med sina bara barnsliga fötter. Och granaten exploderade runt omkring och jorden bokstavligen skakade. Och allt sker helt enkelt i hyperstil.

Det är inte särskilt bekvämt att slåss i värmen. Speciellt i en så stor tank som Lejonet.

I den verkliga historien förblev denna maskin på ritningsnivån. Om Lion-tanken tillverkades så var den bara i en trämodell. I själva verket kunde denna maskin inte vända krigets tid. Dessutom var dess 105-mm 70EL-pistol med en lång pipa på något sätt sämre än Tiger 88-mm 71EL. I synnerhet hade den en eldhastighet på fem skott per minut, mot åtta för Tiger, och på grund av den större kalibern, naturligtvis, ett mindre utbud av granater. Fördelen var att den större kalibern gav en starkare högexplosiv effekt, samt större förstörelse vid träff och penetration av rustningen. I detta avseende var till exempel Pantherskal på 75 mm vid 70 EL svaga. Och om man tar den nyare 75-millimeter Panther-kanonen i 100EL, så är den ännu värre vad gäller högexplosiv påverkan, även om den är mer pansarbrytande.

Besättningen med Lady Mercedes testade precis den experimentella "Panther"-2, med en pistol av en längre pipa, men samma 75 mm kaliber.

Den nya tyska stridsvagnen hade frontalpansar på skrovet på hundra millimeter i en vinkel, sidor på 60 millimeter med sluttningar, fronten på tornet på 120 millimeter med en mantel på 150, och sidorna också på sextio millimeter. Det vill säga att tanken visade sig vara bättre skyddad. Men bilens vikt ökade också till femtiotre ton. Men motorn är fortfarande gammal på 700 hästkrafter. Och detta skapar problem. Men "Tiger"-2 med samma motor väger sextioåtta ton, men den kör fortfarande och går till attack.

Mercedes bar bara trosor och hennes hela bröst med röda bröstvårtor var blottade.

Bilen kör och siktar. Panther-2:ans pipa är för lång. Och detta skapar problem.

En tjej med rubinnipplar ylar något. Inte helt begripligt förresten. Och på något sätt kommer du inte att förstå henne.

Och nu är sovjetiska T-34-stridsvagnar synliga framåt. En del av dem är förresten gjorda av trä. Det är praktiskt på sitt sätt. Tanken blir lättare och billigare att tillverka. Men ändå, Tigers and Panthers och Lions T-34 penetrerar specifikt. Så varför sätta pansar på den? Men en lättare tank rör sig mycket snabbare. Och på grund av hastigheten är det svårare att slå. Dessutom har T-34-76 ett litet men rörligt torn.

Men naturligtvis skjuter tyska stridsvagnar på avstånd. Och Panther-2-pistolen låter dig skicka granater över ett stort avstånd. Men frågan är om du kommer in? När allt kommer omkring, försöka slå en liten, kvick tank och slå den?

Men Mercedes-tjejen med sina bara bröst skjuter genom att trycka på knapparna med sina scharlakansröda bröstvårtor. Och det träffar väldigt, väldigt exakt. Och sovjetiska fordon förlorar sitt torn. Nackdelen med en trätank är att även en maskingevär av stor kaliber kan slå ut den. Tja, detta är också ett problem.

Och tyska tjejer styr och trampar. De fångade en pionjärscout. Först fick en pojke på omkring tolv huvudet rakat. Sedan började de droppa kallt vatten på hjässan, droppe för droppe. Och droppe för droppe föll ner på barnets rakade huvud. Och pionjärpojkens bara fötter pressades ner i stockar och en eld tändes under dem. Han tog den och bröt upp i lågor. Och pojken kommer att skrika av outhärdlig smärta. Och tjejerna skrattar och upplever stor glädje.

Och hur skönt det är att tortera en pojke. Ta honom och bryt hans tår, börja med lillfingret. Och jag måste säga att det här är extremt coolt. Och pojken kvävs bokstavligen av smärta, och hans ömma ansikte blir röd av lidande.

Hur skönt det är att tortera. En person kommer naturligtvis att få det, han kommer att brinna i eld som en spindel, pionjärerna kommer att tortera flickorna, det finns ingen plats för honom på jorden.

Jo, naturligtvis väntar sofistikerad tortyr för barnhjältarna.

Till exempel kördes en flicka barfota över glödande kol. Och hennes bara, barnsliga fötter brändes svårt. Och lukten var som om de stekte ett lamm. Och nazisterna slickade sig om läpparna av denna lukt. Det såg faktiskt coolt ut.

Och vilka läckra godsaker det fanns. Flickan tvingades så småningom ner i en kittel med kokande vatten. Och så levde den fortfarande och kokades i kokande vatten. Sedan hackade de ner potatis, morötter och kryddor i grytan. De gjorde den här typen av soppa, och ett helt sällskap av nazister åt den. Och pionjärtjejen kokades levande och åts så. Och hennes ben var en delikatess när de kokades. Och fascisterna åt levern. Och hur de slickade sig om läpparna. Det var verkligen en smak av välbehag.

Och vad mer åt nazisterna inte? Nazisterna hängde en pojke i nacken från en tråd och placerade hans bara fötter på en isbit. Det var sådan is och barnets hals drogs hårdare och hårdare av vajern. Och barnet var rejält kvävt. Pojken höll på att kvävas och dog långsamt i snaran.

Men det var sofistikerat och grymt. Och nazisterna, både flickor och pojkar, såg på pionjärens långsamma vånda. Pojkens ansikte blev blått och han kastade så småningom bort sina bara, eländiga fötter.

Ett annat barn misshandlades på bara hälarna med gummipinnar. Och detta är också smärtsamt, och allt med det är roligt för fascisterna. Den unge pionjären ryckte dock inte till, eller snarare grät inte, även om det var mycket smärtsamt när de slog i hälarna med gummitappar. Dessutom tog pojken den och sjöng:

Vad är meningen med drömmarnas pionjär,

Gå framåt mot kommunism...

Storheten av ungdomliga begär,

Gå på en oändlig vandring!


Vi är barn av det vackra fosterlandet,

Och Lenin upplyste våra vägar...

Även om den här världen är farlig,

Inspirerade oss till stordåd!


Vi går till fälten för att arbeta,

Grässtrån kittlar sulorna...

Varför behöver våra pojkar bots?

Buggaren spelar på omslaget!


Hur vackert det är i den sovjetiska världen,

Tusenskönor, näckrosor, diamanter...

Går tillsammans som ett lag,

Vi slår borgerligheten i ögat!


Om vi behöver mjölka en ko,

Och klippa gräset med en lie...

Och Stalin och Lenin är två av dem,

Jag kommer att behålla elden i mitt hjärta!


I det sovjetiska fosterlandets namn,

Redo att gå efter plogen...

Vi är barfota i barnslig ilska,

Låt oss slå vuxna omkring tjugo år gamla!


Här kommer Hitlers makt,

En ond hord invaderar...

Och fascismen attackerar helvetet Kain,

Och en stor snöstorm blåser!


Men vi pionjärer kommer inte att vackla,

Vår stora känner till Sovjetunionen...

Låt oss kasta en granat med vår bara fot,

Låt oss visa mod genom exempel!


Vi älskar vårt fosterland,

Var är Stalins kärleksideal...

Och det finns inga vackrare flickor av oss,

Inte konstigt att poeten komponerade!


Låt det vara denna kommunismens flagga,

Att lysa över vårt fosterland...

Vi får inte falla under fascismens ok,

Klarar provet med A!


Pionjärer slogs nära Moskva,

Där den onde Hitler klättrar med horden...

Men vi är stolta kamrater,

Låt pojken och flickan vara barfota!


Tja, vi är gigantiska fighters,

Så du måste veta hur man kämpar...

För alltid förenad med fäderneslandet,

Vet att den ryska björnen är rasande!


I snön, killar, tjejer,

Som fåglar som springer barfota...

De skjuter från ett maskingevär,

Och de fångar dig med ett lasso, med våld!


Pojken böjde sig över kartan,

Och slipsen brinner som en låga...

Han är en klok strateg - till och med för mycket,

Och själens kraft är monolitisk!


Här tog flickan en granat,

Smygande som en katt genom snön...

Fascisten får sin kompensation

Och kulan träffar fienden på flykt!


Tja, vi är coola barn,

Vi skjuter som hagel på våra fiender...

Frosten är mycket stark - barfota,

Trots kylan vet du!


Tja, vad är ett granatäpple för en pojke?

Han kastar dem för att köra om...

Och Führern måste betala tillbaka,

Krama inte ut ett stön från monstret!


Här är en tjej som skjuter en bazooka,

Och hon slog ut kilklacken...

Hennes mycket skickliga händer

Kämpar som Satan!


Ja, Hitler kommer att vara en dåre,

Jag stötte på en stark knytnäve...

Trots allt, med vårt stålteam,

Han kommer definitivt att få det i en nickel!


Vi är pionjärer endast till det yttre barn,

Faktum är att en vild demon kokar inom mig...

Och Führern kommer att svara för våld,

Vi har ett vasst svärd och sköld!


Men fienden ger ett svar,

Han fryser i snön även i stövlar...

Och vi är barfota både på vintern och på sommaren,

Och vi ser Hitlers armé i kistor!


De visade sådan styrka i strid,

Att till och med Satan själv skakar...

Killarna kommer till och med att slita en krokodil i strid,

Vårt land är så mäktigt!


Ingen vet vem som kan förgöra oss,

Akta dig för pojken, den rovdjur...

Vi slog honom så hårt i ansiktet nära Moskva,

Och sedan väntar Stalingrad!


Här sköt pionjärerna en slangbella,

De sköt ner denna formidabla tiger exakt...

Och mina klackar blinkade i kylan,

Ingen tid för lediga spel!


Dessa barn är krigare från vaggan,

Kan visa hög klass...

Och flickans lilla röst ringer,

Varför skulle ens en tjuv vara rädd?


Flickor har stjärnor i sina hjärtan,

De vet att det rättvisa könet...

Det är inte för sent att slåss,

Må den förrädiska fienden krossas!


Nazisterna har till och med orcher,

Bland de allierade, tro mig...

Men pionjärernas röst är tydlig,

Kommer att öppna dörren till de härliga tomtarna!


Och du vet att våra riddare inte kommer att vackla,

De kommer att visa den största klass...

Här vajade de av vinden, jag ser tallar,

Kråkan sköts rakt i ögat!


Vi kämpade tappert vid Stalingrad,

Ja, Lenins pionjärer är söner...

De barfota barnen går tyst,

Från White Rus' hela vägen till Kolyma!


Och Stalin är en ledare med stort utseende,

Han är också en rasande bödel för tyskarna...

Låt denna vidriga huggorm förgås,

Ett barns bittra gråt kommer inte att väcka oss!


Den formidabla bågen på Kursk böjde sig,

"Panther" tank är lika smidig som en räv...

Men ungdomen kommer att vara med oss pionjärer,

Tjejerna är helt underbara!


Så låt oss inte ge upp, pionjärer, till tigrarna,

Den mäktige Ferdinand rusar in i striden...

Pojken komponerar, vi ser lyran,

Och maskinen laddar skickligt!


Tja, killen kastade djärvt en granat,

Och han slog larven ursinnigt...

Här är en tjej som kammar sina flätor,

Bomber och napalm skrämmer oss inte!


Striden rasar nu på Dnepr,

Och mycket blod utgjuts - striden är hård...

Jag kommer att be fosterlandet om förlåtelse,

Om jag inte är frisk i strid!


För en pionjär finns det inget ord svaghet,

Han är en så fantastisk fighter, en krigare...

Det kommer inte att övervinna de unga, vet ålderdom,

Tjejerna kommer alltid se fräscha ut!


Tja, flickornas huvuden hängde,

Ja, pojken föll och tog en kula...

Men vet att själen är odödlig - den kommer inte att förgås,

Stalin själv tilldelade ordern postumt!


Vi tror att vetenskapen är allsmäktig,

Alla döda kommer att uppstå för belöningar...

Och döden är maktlös för pionjärer,

Låt oss ta med oss ett maskingevär till paradisets värld!


Låt universum vara i kommunismen,

Vilket är den ljusa och heliga vägen...

De skonade inte sina liv för segern,

Och vi kommer inte att vända oss bort från den sovjetiska vägen!


I Berlin marscherar pionjärerna,

Leenden, dånet från orkestern och blommor...

Och barnen ritar en röd flagga med solen,

Stor, mest strålande dröm!

Ja, så här höll pionjären fast, även om hans bara klackar stektes med en blåslampa, och elektroder fästes på hans könsorgan och ström applicerades. Nazisterna gick ärligt talat amok. Till sist fräschades pionjären upp med hjälp av gasolbrännare och genomstektes. Så det blev saftigt, babykött med en skorpa, som skars i kebab. Varefter nazisterna åt det med välbehag och stort nöje. Och naturligtvis sköljde de ner det med vin. Och de sjöng sina sånger.

Det var så de slukade även denna pionjär.

Men det förekom andra tortyrer. Så de tog en pionjärpojke och lade honom under giljotinen. Bladet sänktes långsamt och vattnet droppade. Och ju mer det droppar, desto lägre sjönk bladet. Dessutom skar nazisterna inte av huvudet. Och först skar giljotinbladet långsamt av pojkens vänstra arm. Sedan höger hand. Och det bundna barnet skrek av brännande smärta och blödde. Och pojkens båda händer skars av det långsamt nedåtgående bladet. Och så började nazisterna skära av sig benen. Och bladet gick sakta ner och skar benet. Och vattnet fortsatte att droppa. Pojken gav upp spöket från förlust av blod och smärtsam chock.

Jo, fascisterna var grymma här, och vad de inte gjorde.

En annan Komsomol-tjej kläddes av naken, ställdes upp på ett ställ och sänktes långsamt ner i svavelsyra. Och flickan band en vikt vid sina bara fötter. Och flickan sjönk långsamt. Och hon hade mycket smärta och hon skrek av lidande, men hon gav inte upp sina hemligheter.

Dessutom tog Komsomol-flickan det och sjöng:

Vi är modiga, vackra flickor,

Kan slåss som en orkan...

Och skönheternas röst är väldigt tydlig,

Ibland regnar napalm ner från himlen!


Vi seglade i en piratbrigatin,

Vi har en modig Pavel-kapten...

Vi gillar inte att leva i denna sorgliga värld,

I vilken det finns en häftig dödsorkan!


Flickor vill inte ligga under onda människor,

De är redo att besegra orcherna...

De kommer att bekämpa sina fiender mycket nitiskt,

Skriv ner detta i din anteckningsbok!


Och tro mig, de har inga hinder,

De är kapabla att besegra Krauts...

Formidabla belöningar väntar oss,

För att få en jämn femma!


Och vi är väldigt modiga pirater,

Vi kommer att kämpa som en rasande storm...

Om det behövs så så vi sängarna,

Fienden har krossats av mäktig kraft!


Vårt skepp är helt enkelt ogenomträngligt

Sveper över vågorna som en örn...

Och alla företag är tillgängliga för oss,

Fienden kommer att krossas hårt!


Vi kommer inte att visa det i strid, jag vet svaghet,

När allt kommer omkring, för flickor finns det lite val...

Jag bryr mig inte om olika typer av trötthet,

Vi kommer att dras till en ny värld, detta ansikte!


Och ingen kommer att nypa flickorna,

Vi är kapabla att besegra fienden...

Även om molnen rasar väldigt hotfullt,

Och det är en fruktansvärd snöstorm på himlen!


Vad coola vi tjejer är,

Vi kommer säkerligen att erövra universum...

Den onde Judas kommer att fly,

Och tro mig, hela världen är bakom oss!


Både till havs och under vatten,

Vi utkämpar en härlig strid överallt...

Som i en allians, kvinnor med Satan,

Forever Fatherland, vi är med dig!


Det finns ingen nåd för fiender, du vet, det kommer inte att finnas någon

När allt kommer omkring, det är därför flickan är en ond pirat ...

Vi är stora domare i fosterlandet,

Låt oss montera en snygg maskingevär!


Gud kommer att belöna flickorna med en krona,

Var och en får en order och en medalj...

Skönhetens lilla röst ropar,

Och visst tvingar de kungen!


Det här är vad krigarna mejar ner,

Som ett maskingevär av onda led...

Och de ger bokstavligen ögonens ljus,

Låt det vara utan onödiga dumheter!


Flickans ansikte lyser av ett flin,

Och läpparna glittrar av pärlor...

Vi måste se ganska mycket,

Det här är vår skönhet!


Vi kommer inte in i några portar,

Låt oss bara ge fienden en virvel...

Flickan är uttråkad av någon anledning

Och kapabel att haka på alla fiender!


Tjejerna attackerar briljant

Och ögonen gnistrar av blixtar...

Varför, för att de är avundsjuka,

Flickornas ansikten är täckta av tårar!


Vilka virvelvindar kommer vi att kämpa för?

Då rusar en ny våg av död...

Varför är flickornas fiender så tysta?

Vad gav den tjocka Morgan dig?


Och elden är full av bränder nu,

En eldig virvelvind kommer att svepa förbi...

Det var inte för inte som vi besegrade orcherna,

Det som fienden ser är dumt tyst!


Här blåser ärkeängeln i en fruktansvärd trumpet,

Hon bråkar med allas huvuden...

Det är inte för sent att vinna,

Vinden kan ses flytta löven!


Ja, vem kommer att bli hård här när?

Vem har en stor knytnäve?

Kör inte runt med den falska Malyuta,

Han är en hel skitstövel!


Vår brigantin i ära igen,

Skär igenom en stormig våg...

Vi tjejer är förenade i raseri

Jag ska slita Morgana i bitar!


Det är därför vi rusar in i striden så mycket,

I den kommer vi att visa orkanstormar...

Black Rogers svävade över aktern,

Visade din fina present!

Jo, Morgan går in i kistan, förstås.

Han kommer att göra en insats från asp...

Vi tjejer vinner för alltid,

Och vi släpper inte ut ett tungt stön!


Låt oss leda fäderneslandet till seger,

Vi kommer tappert att besegra orcherna och trollen...

Och vi kommer till Eden på fartyg,

Låt det finnas en hel värld under oss!

. KAPITEL nr 16.

Det är redan augusti 1943. Och nazisterna lyckades uppnå vissa

Lycka till. Nazisterna tog Kashira och gick förbi Kryukovo och andra bosättningar från norr. Som ett resultat befann sig Moskva i en operativ omringning, och korridorens hals reducerades till mindre än hundra kilometer. Koalitionen hade även framgångar i andra riktningar. De japanska och amerikanska volontärerna erövrade Kamchatka. Turkmenistan och Tadzjikistan erövrades fullständigt och Uzbekistan erövrades nästan helt. Alma-Ata var också omringad. Det vill säga situationen i Sovjetunionen är extremt svår. Och nazisterna inleder en offensiv och försöker till varje pris att helt omringa Moskva. Leningrad är redan helt under total blockad, men genom något mirakel håller det i sig.

Panther-2, en mer avancerad och farlig stridsvagn, dyker upp allt oftare i strider. "Mus" är också synliga. Den senaste självgående pistolen "Yagdtiger" dök också upp. Den hade en mycket kraftfull 128 mm kanon med lång pipa. Det är sant att vapnet är ganska överflödigt - eftersom sovjetiska stridsvagnar vanligtvis är små. Men en större kaliber har också en kraftigare högexplosiv effekt. Så om det exploderar så exploderar det. Och det slår helt ut sovjetiska bilar. Men visst är en åttio millimeter pistol bättre.

Tyskarna har något mer kraftfullt. I synnerhet Sturmtiger med en 380 mm raketgevär. Och det här vapnet träffar väldigt hårt och aggressivt.

Ändå kämpar Röda armén envist. Och i dess främsta led finns pionjärhjältar. Som inte kommer att ge upp. Och även om fascisterna i norr redan har omringat Archangelsk, försvarar staden sig desperat.

Pionjärbarn kastar explosiva paket och andra typer av vapen mot fienden med sina bara tår. Och de skjuter från hemmagjorda slangbellor. Och tillsammans med dem är förstås terminatorpojken Guliver själv. Vilket visar stor tapperhet. Och hans bara fötter kastar ärtor med hemgjorda sprängämnen gjorda av kol och sågspån. Och dessa fascister och koalitionssoldater slås ut av mörkret. Och naturligtvis sjunger pionjärerna och sjunger bra:

barn är underbart på sitt sätt,

Du kan springa barfota på fältet...

Även om det är lite farligt för pojken,

En översittare kan fångas med våld!


Men vilken typ av pojke i evig barndom,

När du inte växer längre i shorts...

En utomjording dök upp i grannskapet

Och han sålde mannen för en kopparpenning!


Det är inte särskilt coolt, tro mig,

Att vara ett barn för alltid i shorts...

Även om ditt hjärta kommer att vara friskt,

Men vaktmästaren kommer att slå dig hårt!


När allt kommer omkring är det inte paradisdalen som väntar dig,

Ägaren är inte Herren, helige Kristus...

Nej, det finns inget som heter en halv värld,

När du bara tar dig till stjärnorna!


Pojke, de kommer att få dig att arbeta så,

De där sju personerna kommer att köras iväg senare...

Och de har inte lördag här,

De kommer snart att skålla dig med kokande vatten!


Pojkarna fick verkligen bättre av dem,

När allt kommer omkring, i den nya världen finns det många problem...

Pojkens kropp värkte av trötthet,

En slav, han är, och inte alls en stolt herre!


Så kära barfotapojke,

Jobba så hårt du borde...

Hoppa över fältet som en sprallig kanin,

Och bli aldrig en fighter!


Det finns kvinnor som är vackra

Men de behöver varken pojkar eller barn...

På sitt sätt är pojkarna glada,

Tro inte era hjärtan människor!


Tro oss, slaveriet kommer inte att övervinna oss,

Och fiendens onda piska kommer inte att gå sönder...

Barnen tror att de kommer att bygga sitt eget rike,

Den taggiga snöstormen kommer att klarna!


Vi är barn, jag tror att vi alla kommer att resa oss upp snart,

Vi kommer att besegra utomjordingarna, fanatikerna...

Den usla Kain får det på hornen,

Och låt oss slå insekten med en klubba!


Tro inte det, folk kommer inte att vara svaga,

Vi kommer att göra ett riktigt paradis snart...

Pojke, vi kommer att vara våra egna domare,

Annars kommer napalm att regna från himlen!


Skräpar stjäl mycket,

Det är därför barn är i fattigdom...

Vi tar den breda vägen

Så att folk överallt har kul!


Jo, mina bara fötter,

De går på bergens vassaste stenar...

Men när man går längs stigen,

Vi kommer att föra utomjordingen under yxan!


Vi kommer att kunna vinna presenter,

Besegra utomjordingar från yttre rymden...

Och pojkarnas hjärtan slog snabbt,

Jägaren kommer snart att förvandlas till vilt!


Om vi måste besegra legionerna,

Tro mig, vi har inte råd att dra oss tillbaka...

Det kommer att finnas miljontals barn bakom oss,

Med förmögenhet kommer vi att vara på väg!


Låt oss krossa kackerlackan med vår bara häl,

För oss är det inte alls gränsen...

Vi leker inte kurragömma med detta öde,

Lyft din falk, våra barns en har tagit fart!


Ja, det är inte givet för intet, vet segern,

Det är dags att skära ner horden från rymden...

Det är inte därför våra farfar slogs,

Att pojken kunde ha blivit slagen av utomjordingar!


Låt oss skapa ett sådant här imperium

I vilken det kommer att finnas frid och nåd...

De leder en barfota flicka till avrättning,

Men vi kan slå bödeln i ansiktet!


Nej, vi kan inte bryta, tro mig,

Hur stark andan hos pojkarna är...

Även om våra kroppar bara är barn,

Men jag kan krossa även två vuxna!


Det kommer, jag tror lycka i universum,

För den allsmäktige Gud är med oss...

Det fruktansvärda dåliga vädret kommer att försvinna,

Djävulen kommer att bryta hans långa stålhorn!


Pojken kommer då att finna frihet,

Och titan kommer att bli muskelstyrkan...

Det är dags att sätta stopp för den dumma runddansen,

Flyg i fjärran som en himmelsk örn!

Så sjöng dessa magnifika pionjärer. Och väldigt vacker. Och det är bra för barn barfota och i shorts.

Men situationen vid fronten är svår. Och nazisterna pressar hårt. Till exempel dök TA-152 upp. Än så länge bara som ett experimentellt attackflygplan. Men dess rustningar och vapen är sex luftkanoner, och särskilt dess flygegenskaper är bortom beröm. Och den här bilen körs också av tjejer.

Och de skjuter från dem som maskingevär. De häller det väldigt tjockt. Och det är också press på fronterna.

Det är också oroligt baktill. Vanka, en pojke på omkring tolv år, greps. De sätter speciella barnbojor på barnets händer och lägger dem i en tratt. Sedan tog de mig till fängelset. Den unge leninisten var mycket rädd. Så de tog honom till fängelset. Till en särskild barnavdelning. Där, vid ankomsten, rakades han först skallig. En annan pojke i kortbyxor och en fängelseuniform med ett nummer, också nästan helt skallig, med endast en besättning av ljusa trådar som sticker ut, skar av den unge pionjären med en klippare. Dessutom gjordes det manuellt, och maskinen var ganska dum och drog smärtsamt i håret.

Vanka tittade på sig själv i spegeln. Hans huvud blev mindre och kinderna tjockare. Ett barns ansikte i beskuren form har fått en kriminell karaktär.

Detta följdes av fotografering i profil, hel, halvsida och bakifrån.

Då sa en kvinna på omkring trettio i uniform med ett flin:

- Nu ska vi spela piano!

Och hon började ta Vankas tunna barnfingrar i sina behandsklädda tassar och doppa dem i mörk färg. Och lämna det sedan på vitt papper. Så alla fingrar individuellt, och handflatan som helhet. Även om det inte gjorde ont, kände pojken intensiv skam, allt detta sa att han var en fånge och en fånge.

Sedan beordrade kvinnan att höja fötterna och började applicera en rulle på barnets sulor. Eftersom unga fångar går barfota från frost till frost i barnkolonier tar de även avtryck av pojkarnas fötter. De lämnar trots allt fotspår med sina bara fötter.

Efter att ha smetat in Vankas bara sulor med en rulle lämnade kvinnan avtryck på det vita papperet. Och alla fötter, och varje bar tå för sig.

Därefter började de mäta den nakna Vanka. De fick mig att stå mot väggen och kontrollerade min armspann, längd, vägde mig och mätte volymen på mitt huvud och skalle. Sedan tog en kvinna i vit rock pojkens blodtryck och lyssnade på hans bröst. Och så tvingade hon henne att öppna munnen och undersökte den noggrant. Du kommer inte att förstå om detta är en sökning eller en läkarundersökning.

Därefter kollade jag med ett finger i en tunn gummihandske och droppade lätt vaselin in i pojkens anus. Dessutom, finns det inte en hjälte, och är han inte homosexuell?

Detta är en specialiserad fängelseundersökning för minderåriga som kombinerar en husrannsakan och en hälsoundersökning. Pojkens öron och näsborrar och under armarna undersöktes också. Till slut tog de mig till och med in på ett kontor och gav mig en röntgen. Allt är som det ska i NKVD:s interna fängelse för särskilt farliga barn.

Därefter tvättades Vanka noggrant, och till och med den kvinnliga vakten skrubbade de färgsvarta sulor på hans händer och barnets handflator.

Därefter fick Vanka randig pyjamas och fängelsetofflor. Och de ledde mig genom fängelsets korridorer till barnavdelningen.

Pojken gick chockad och upprörd. I själva verket är han nu en fånge, en fånge, och av allt att döma en särskilt farlig sådan. Och så är det kameran som väntar på honom.

Som tur var hamnade Vanka i ett speciellt NKVD-fängelse och det fanns tre barn i cellen, den var ren och stank inte. Pojkarna var omkring tretton eller fjorton år gamla och alla politiska. Så snyggt, klippt, tvättat och ganska intelligent. Vanka kom fyra.

Eftersom killarna inte var tjuvar blev det ingen registrering. Och totalt sett var det inte så illa i ett fängelse med speciell regim. I synnerhet det rika fängelsebiblioteket, många böcker konfiskerade från fiender till folket. Och maten var relativt god, särskilt med tanke på att landet under kriget var på ransonering. Och kort för barn ger väldigt få produkter.

Så i ett speciellt fängelse äter du till och med bättre än i det vilda. Så grabbarna mådde bra, de spelade schack och läste böcker. Pojkarna togs också ut på promenader. Där tog de av sig fängelsetofflorna, som tur var var det sommar, och spelade fotboll barfota. Nästan alla fångar är antingen barn till folkets fiender eller politiska. Unga kriminella fångar sitter i andra fängelser.

Så det var relativt lugnt och säkert. Det finns nästan inget arbete i förundersökningshäktet, förutom att ta dem till skolan. Det vill säga nästan ett sanatorium. Och Vanka tyckte till och med synd om sina föräldrar. De tror att pojken lider, men i själva verket mår han nästan bra, och nya, mycket intressanta vänner har dykt upp.

Det enda obehagliga var det ständiga rörelsen. Barnen blev verkligen petade och genomsökta flera gånger om dagen. Dessutom klädde han av sig naken.

Dessutom är nästan alla vakter kvinnor, många i vita rockar ser ut som sjuksköterskor, och det är dubbelt förödmjukande. Så de tvingas ta av sig nakna, och sedan ställs de mot väggen och famlade och tar sig in i sina privata delar. Detta är dock det enda som är riktigt dåligt. Och så kan man leva. Speciellt på sommaren finns det celler för fyra eller två personer, och det är bekvämt att sitta i dem, gå på promenader och spela fotboll eller något annat.

De glömde Vanka i två veckor och kallade inte in honom för förhör. Men sen ringde de mig ändå. Pojken var rädd att han skulle bli slagen.

Men Vanka förhördes av en kvinnlig psykolog, och hon ställde många frågor till honom och visade honom vissa bilder.

Pojken tänkte - vilken galenskap. Barnen hålls i fängelse och de vet inte vad de ska göra med dem. Vilka fiender till folket de är. Under tiden omger fienden Moskva.

Stalin är under tiden intresserad av nya stridsvagnar. Det är tydligt att KV-serien som maskin är föråldrad. Och idén föddes att skapa Isa. Vilket är väldigt progressivt. Och projekterar IS-1, med en 85 mm pistol, och IS-2 med en 122 mm pistol. Den sistnämnda maskinen är i princip kapabel att bekämpa det tyska menageriet, och Stalin blev intresserad av den och krävde att den skulle sättas i massproduktion så snabbt som möjligt.

Och striderna pågår fortfarande. Särskilt Komsomol-tjejer med bara fötter är just där.

Och de älskar att blotta tänderna och sjunga:

I det underbara fosterlandets vidd,

Härdat i strider och arbete...

Jag tror att söndagen kommer,

Om en stor vän, om Kristus!

Ja , det är sådana roliga låtar de har. Och tjejerna slåss barfota.

Och dessutom i bara bikini, och ofta bara i trosor. Men de gillar det så.

Och om krigarna skingras, kommer det att bli en aggressiv effekt av bara klackar.

Och tjejer älskar också när pojkar slickar sina scharlakansröda bröstvårtor med tungan. Och det är riktigt trevligt.

Det är precis vad Margarita gör. En stilig ung man kysser henne och suger hennes bröst, vilket är väldigt trevligt för flickan.

Margarita tog den och sjöng:

Och jag älskar pojkar

Jag sätter ihop dem...

Längs surflinjen,

Jag ska leda dig...

Doo-doo, doo!

Och flickan tog den och blinkade med sina bara klackar. Hon kom ihåg hur hon älskade med två killar samtidigt. De var så tillgivna, så vackra och ömma. Och hennes kropp sjöng bokstavligen. Och ingen kärlek eller romantik. Bara sex för skojs skull. Och vilken stor sak det är.

Margarita började nynna och den unge mannen sög hennes bröst och slickade hennes jordgubbsnipplar.

Jag har förändrat många män i mitt liv,

Tro mig, mitt blod är varmt...

Flickan har stor styrka i Margarita,

Förmodligen född av eld!

Jag gillar en tjej morgonen innan,

Skönheten rinner barfota genom daggen...

Om vi vet i förväg, naturligtvis,

Jag drar killen till sängs med våld!


Världens stormiga tid har redan tagit slut,

Det förbannade - onda kriget har börjat...

Kraften hos den coole Stalin slutade inte här,

Och nu går flickan ensam i strid!


Tigrarna och pantrarna skäller mycket här,

Efter att ha fått fenomenal kraft...

Vet att jag är en vacker tjej,

Och ett team sammansvetsat av titan!


Nu har jag en ny kille som snurrar runt,

Han är snygg och blond...

Och ibland kan jag inte tro det, farmor,

Att herrn ska bli så snygg!


När jag lugnade Stalin,

Och Josef fördes bort med våld,

Tja, jag ska slå den dåliga Fuhrer i ansiktet,

Här är din möhippanäve!


Striden kokar redan rasande - aggressionen rusar,

Jag är en tjej lika ädel som jorden...

Jag vet säkert att jag kommer att ha en session snart,

Vet att hela familjen kommer att gynnas!


Och flickan har en stor armé,

Jag springer barfota genom gräset in i striden...

Och tunna brädor knarrar under hälarna,

Har en stark poker!


Så här stark är vår armé,

Flickan är en stor vet tuff fighter...

Gå upp tidigt på morgonen kära du,

Och en välgjord make kommer från sin bästa ålder!


Nu har våren kommit till vårt hus och tinade fläckar,

Hur många lik ligger på hög i bergen...

Jag vet att alla kommer att begravas - även Stalin,

Jag håller paddeln hårdare!


Mitt ädla och färgstarka fosterland,

Glad april kommer...

Jag frös inte mitt ömma hjärta,

Du kan till och med höra näktergalens trilla!


Det går en bergsstig upp, du vet,

Jag går barfota på småsten...

Snart, från solbrännan, här är en svart flicka,

Och jag vet att jag kommer till kosackgården!


Det finns mycket kraftfulla stridsvagnar här,

Det formidabla "Lejonet" den kosmiskt härliga "Tigern"...

Mäktiga berg skymtar här,

Och det finns många olika fina spel här!


Gud skapade universum i stjärnorna, bollarna,

Men Lenin själv utbrast - Det finns ingen Gud!

Pionjärpojkens klackar var stekta,

Och ge tjejen en bukett!


Här är de blodiga striderna - vägen breder ut sig här,

En enorm snöstorm uppstod...

Inte ens en snöstorm skrämmer flickan,

Även om det ibland finns ett behov!


Pionjärbanderollen är väldigt röd,

Komsomol-bannern är röd...

Det kommer att bli ett fruktansvärt äventyr

Och vi hälsar blomningen med glädje!


Käre Jesus, jag hälsar dig,

Trots att han är en hopplös pacifist...

För mig vet att Lada-honan är sötare,

Och den artisten är kungen av alla clowner!


Lider inte ni tjejer av utmattning,

Du vet att det kommer att finnas en ljus stjärna här...

Vi är kända för interpunktion,

Och våren kommer säkert!


En fruktansvärd strid rasar nu nära Moskva,

Tro mig, fienden har otaliga styrkor...

Och det mäktiga "lejonet" skakar hotfullt sina torn,

Och visst ser han ut som en björn!


Huruvida Herren finns är okänt,

Du kan argumentera med heshetens dumhet...

Vi tänkte över te, över samtal,

Hur kan vi undvika denna tomhet!


Vår kraftfulla kanon har redan flyttat åt sidan,

Skickar en rasande projektil i strid...

Någonstans låg en Komsomol-tjej tillbaka,

Resultatet blev trist!


Jag säger er tjejer - det finns inga nonsens,

Berlin bör intas omedelbart...

Och det finns mycket olika dumheter här,

När fienden dödade soldaterna!


Jag sa till killen - var snygg,

Kyss tjejen på bröstet...

Och så hoppar vi kaninhoppa med dig,

Så att den onde fienden inte lyckas - vila!


Mina fötter är bara, härdade,

De springer över stenarna som rådjur...

Jag och min lilla gick här under lönnträden,

De trodde att Lenin var vår bästa kung!


Och fascisterna med orcher marscherar nerför gatan,

Och de vill erövra oss tjejer...

Jag ser att skönheten surrar här,

Det onda rovdjuret kommer snart att förvandlas till spel!


Varför vill en tjej ånga sig själv?

Värm badhuset väldigt varmt...

Skönheten tvättar sig väldigt förföriskt,

Kanske till och med lägga till lite smör här!


Silverfärgade pölar är täckta,

Skorpa med diamanter - cool is...

På något sätt skäller våra killar högt här,

Jag tror att den kloka makten kommer att gå sönder!


Tja, kort sagt, jag sjöng en sång, pojkar,

Och vem har roligt - så många ord...

Jag skulle ta Führern och hänga honom,

Så att han inte tar med åsnor på en vandring!


Gud gillar inte tjejer om de är tråkiga

Om du är väldigt dum, gå till klostret...

Någonstans finns det örter - väldigt feta,

Och i vilket fall som helst är han en heroisk kämpe!


Jag blev kär i marskalken, min känsliga själ,

Jag vill ta på mig axelband...

Låten rinner ut - verkligen ringer,

Du kan till och med titta på ansiktet!


Flickan är stor och vacker,

Vill göra världen ny - vet detta...

Och Stalins fosterland är arrogant,

Den suveränen är väldigt blodtörstig!


Tja, kort sagt, vi ska sluta tjafsa här,

Vi borde bli starkare och våga gå ut i världen...

Snart kommer vår makt att bli rasande,

Vi kan slita isär den skallige mannen!

Det här är sångerna Komsomol-tjejer sjunger när de älskar med killar. Och det här är redan hela dikter. Och så färgglad och glad.

Och någonstans på lejontanken står Gerda. Den här tjejen är het i augusti och hon har bara trosor på sig, som sina tre partners. Och tankens motor är kraftfull, med tusen hästkrafter, och värmer till och med upp bilen. Tjejerna vrålar:

- Det sladdade, sladde, sladde tjejerna,

Sladd, sladd, stark maskingevär!

Och de skjuter, och mördargranaten öppnar sovjetens torn trettiofyra. Det här är verkligen en mördande skönhet. Tja, tjejer, eller snarare tjejer. De kan rida killar. Förresten, det är användbart för en kvinna att ha sex - kroppen föryngras. Och att ofta byta partner har också en mycket positiv effekt på hälsan.

Charlotte sköt med sina bara tår, slog sönder den sovjetiska haubitsen och kvittrade:

- Jag är en gentleman och en superwoman!

Christina gnisslade som svar:

- Ja, du är väldigt röd! Och den rödhåriga är skamlös.

Charlotte rörde Christina med sin bara fot. Och båda tjejerna, nästan nakna i bara sina trosor, grabbades. Och de började slåss och stöta huvudena. Och de hotade att strypa varandra.

Gerda sköt igen, penetrerade den sovjetiska KV-stridsvagnen och noterade:

- Vi har temperamentsfulla tjejer!

Magda twittrade:

Flickor är olika

Väldigt passionerad med killar...

Och alla vill detsamma

Kasta runt på en pinne!

. KAPITEL nr 17.

Det är redan september 1943. Det blev lite svalare. Nazisterna omringade nästan Moskva. Halsen runt Sovjetunionens huvudstad hade redan minskat så mycket att den bokstavligen sköts rakt igenom. Samtidigt försökte nazisterna attackera staden Gorkij och närmade sig Ryazan. Tunga strider bröt ut för Ryazan.

De sovjetiska trupperna, som kämpade mot hela koalitionen, höll redan på att ta slut.

Stalin, på grund av att nazisterna närmade sig Kuibyshev, flyttade sitt högkvarter till Sverdlovsk.

Och det var relativt säkert där. Även om tyskarna och, viktigast av allt, de allierade redan hade långdistansflyg. Speciellt B-29-flygplanen som masstillverkades i USA. I Tredje riket tar Yu-288 fart, och Yu-488 och TA-400 utvecklas fortfarande, kapabla att bomba i Ural och bortom Ural.

De första Yu-488-flygplanen börjar redan dyka upp i nollserien. De har fyra motorer, som B-29, och är till och med snabbare än den amerikanska bilen på grund av deras mindre vingarea. Så Hitler ser med tillförsikt in i framtiden. Idag är Sovjetunionen, och i morgon kan det finnas Amerika, med Storbritannien och dess många kolonier. Och det kommer att bli extremt coolt.

Här kom tjejerna Adala och Agata tillbaka från en praktik i Afrika och sjunger enkla sånger:

Små barn,

Aldrig...

Åk inte till Afrika på en promenad!

Hajar i Afrika

Gorillor i Afrika...

Det finns stora, arga krokodiler i Afrika!

Och flickorna tog och stampade med sina bara, mejslade, solbrända fötter.

Därefter satte de sig i varsin Focke-Wulf attackflygplan av den senaste modifieringen. Och den här bilen är ett odjur. Hon har sex luftkanoner, varav två är trettio millimeter och fyra är tjugo millimeter. Prova sovjetiska bilar med sådana monster och ge dig ut i strid.

Adala, en vacker tjej i bara bikini, gav en sväng. Hon sköt ner tre sovjetiska plan och sjöng:

Bilarnas mörker närmade sig staden,

Hus gömmer sig i helvetets skuggor...

Dra åt dödens hammare hårdare,

Satan går på gatorna!

Agata kommer också att träffa sovjetiska fordon med sex Focke-Wulf luftkanoner. Och fyra ryska plan sköts ner på en gång.

Och terminatortjejen sjöng:

Han sätter fällor för syndare,

En vass kniv är vit under kappan...

Vem kommer att ge efter för hans bedrägerier,

Han får genast en kopparpenning!

Och båda flickorna började använda sina bara tår för att slå de sovjetiska trupperna med sina solbrända, muskulösa ben och sjöng:

Djävulen är här, djävulen är där

Liv och död är en fullständig lögn!

Låt oss äta på hälften

Det kommer att bli bedlam i Sovjetunionen!

Ja, terminatorpiloterna bjöd på en sådan jäkla show. Och de började träffa markmål. Och de gjorde detta mycket effektivt.

Och sovjetiska stridsvagnar brinner och exploderar. Ett lager med sovjetisk ammunition exploderade också efter en dödlig träff. Vilken kraftig explosion det var. Och stridssatsen började detonera. Och granaten exploderade och spreds över många kilometer. Och en pionjärs bara klackar var så brända att han vrålade som en kalv.

Och de coola tjejpiloterna från Tyskland sjöng:

Vi kommer djärvt att gå ut i strid,

Vi dödar alla ryssarna...

Vi är tjejer tillsammans

Låt oss brinna med eld!

De är inte bra tjejer. Till exempel blev en stilig pojke på cirka tretton år avklädd och vispad med nässlor. Så de slog den vackra tonåringen från topp till tå. Och sedan brändes den unga pionjärens nakna sulor med eld från en fackla. Så en väldigt behaglig doft av stekt lammpålägg. Flickorna slickade köttätande sina läppar. Men att steka hälarna är redan medeltiden. Tänk om du provar en dynamo. Och SS-bödlarna började snurra på trumman. Och elektricitet gick genom barnets kropp.

Hur den stackars pojken skrek öronbedövande. Ja, elektrisk tortyr är mycket smärtsamt.

Agatha sjöng hånfullt:

En hund kan vara en hund

Bara från bitarnas liv...

Låt oss bestämt ge ledaren tillbaka,

Från en mäktig tjej!

Adala fnissade och noterade:

- Ja, det är så skönt att tortera pojkar. Men det här är bara början.

Även sovjetiska kvinnliga piloter slåss i himlen. Till exempel Margarita Magnetic. En flicka med hår i bladguldsfärg skjuter och sjunger:

Vi har fått snabba vingar,

Vi har fått stor makt...

Vi ska snart tvåla Hitlers nos,

Ett stort land kommer att blomstra!


Flickan är stridens ära,

Vår ungdoms tjej flyger...

Kämpa och vinna med sånger,

Vårt folk kommer att följa tjejerna!

Kämpa och vinna med sånger,

Vårt folk kommer att följa tjejerna!

Margarita är inte heller en vanlig tjej. Så hon tog det till exempel och tvingade en tillfångatagen tysk att slicka honom om hälarna. Och innan dess gick jag förstås genom gödseln. Så, Hitleriten, lyssna och lukta. Vilket är ganska roligt.

Och så tog Margarita fascisten i näsan med sina bara tår och gav honom ett plommon. Vilket är extremt roligt. Och nazistens näsa blev blå. Och efter det skrattade flickan så hårt att hennes nacke darrade.

Även om detta är ofarligt jämfört med vad nazisterna själva gjorde. Till exempel tog de flickan Lyudmila och hängde henne i håret, vilket var väldigt smärtsamt. Sedan ställde de sig upp på ställningen och började surra honom med piskor. Först med en vanlig fågelskrämma och sedan med glödhet taggtråd.

Men det är bättre att inte prata om det. Tyskt artilleri arbetar också samtidigt. Det finns mycket imponerande haubitsar och mortlar här. Och de slog och slog. Det svåraste och farligaste är att tyskarna har många stora kaliber, och ganska snabbskjutande sådana. Sturmtigern, beväpnad med en bombkastare, är också farlig.

Han tröskar verkligen så mycket att rökmoln går upp. Bombkastaren är en stor kraft jämförbar med shimosan, som en gång skapade problem för tsararmén.

I Sturmtigers verkliga historia producerades alla arton. Men i det här fallet, när det tredje riket får hjälp av hela väst mycket mer.

Boy Guliver fortsätter att slåss. Han är barfota som alltid, iklädd shorts och röd slips. Men den fungerar väldigt energiskt. Nakna, barnsliga klackar bara blinkar.

Pojkresenären noterade:

- Allt i världen är relativt, förutom...

Men här inträffade inget nytt eller originellt för Gulliver. Och han kastade ett explosivpaket mot fienden och gnällde:

- Låt alla dessa förbannade krig ta slut! Låt den förbannade, kala Fuhrer dö!

Pojken snurrade runt och undvek fragmenten som regnade ner över honom från sidan.

Gulliver sjöng och blottade sina tänder:

I Ukraina rinner det blod som en flod,

Fienden verkar cool...

Men ge inte efter för honom

Låt Führern spetsas!

Därefter vände pojken om och kastade en granat med sin bara barnsfot. Detta är verkligen en fighter of fighters.

En annan pionjärflicka, Anyuta, sköt från ett maskingevär. Och slog ut den utländska horden.

Bladen lyste redan gula och röda, och de föll i en fyllig matta. Under barnens bara fötter prasslade de som om möss kröp.

Guliver twittrade:

Och om det finns år framför oss,

Och vi kommer att stålsätta oss i denna strid...

Pojken har inget annat sätt,

Klipp som i kort med en trumfknekt!

Så här slåss en hjältepojke... Och om han blir tillfångatagen väntar honom ett fruktansvärt öde.

Här är Kolka, en pojke på omkring fjorton år, som föll i nazisternas klor. De tog honom och fäste honom i armar, ben, tunga, näsborrar, öron, skinkor och manlig perfektion med trådelektroder. Och låt oss snurra på dynamos trumma. Tyska tjejer i vita rockar försökte särskilt. Och det gjorde ont som en tonårspojke. Han bokstavligen vrålade av helvetes lidande. Och till råga på det, smorde tyska flickor i vita rockar pojkens bara, grova fötter med fett och förde en gasolbrännare till den unge leninistens sulor.

Det luktade bränt kött och då ökade tjejerna på strömförsörjningen.

Men trots att pojken skrek, sa han inget viktigt till sina fiender.

Men de torterade den stiliga tonåringen ganska mycket. De chockades och skadades av elektriska stötar.

Det här var bra för de tyska tjejerna, de blev bara galna. Och det faktum att pojken bara var fjorton år gammal, och han var väldigt stilig i både ansikte och kropp, tände bara på det. Till slut mätte flickläkaren hans puls och blodtryck och sa: nog, annars faller han tillbaka!

Och de tog bort kablarna och elektroderna från pojken och sköljde över honom med isvatten för att få honom till sinnes.

Den största av flickorna blinkade åt honom och svarade:

- Nu är du vår leksak! Du och jag kommer att göra vad vi vill!

Som svar tog pojken den och sjöng:

Jag är en evigt ung pionjärpojke,

Jag kom för att slåss mot en rabiat fascist...

För att vara ett exempel på storhet,

Jag har en dagbok med utmärkt i ryggsäcken!


Kriget kom, jag sprang till fronten,

Och han vandrade barfota längs vägarna...

Och han avfyrade ett maskingevär mot Fritzes,

Åtminstone en ren pojke i sitt hjärta inför Gud!


Jag sköt en Fritz från ett bakhåll,

Jag tog ett maskingevär med en granat från jäveln...

Pojken har trots allt mycket styrka,

Vi måste tappert kämpa för vårt fosterland!


Pojken är en kämpe från djävulen, tro mig,

Han skjuter öronbedövande på Fritz...

I strid är han som ett sabeltandat odjur,

Vilket inte blir coolare!


Vad kan man göra med Hitler?

Pojkarna kommer att begrava honom med ett vilt vrål...

Så att mördaren inte slår med en yxa,

Det kommer inte att finnas plats för honom i den rena himlen!


Vad du än kan få direkt

Den rovlystna Fuhrer ville ha en landsman med en jungfru...

Men den här jägaren blev till vilt,

Ja, det är sant, jag tycker synd om kulorna på Adolf!


Det är redan frostigt och jag är helt barfota,

En smidig och rasande virvelvindspojke...

Och flickan ropar till mig - vänta,

Men du kan se att det är för snabbt!


Slå polisen med knytnäven,

Slog ner jäveln och slog honom i bakhuvudet...

Jag kommer inte att skicka detta skott med mjölk,

Och jag kommer inte sälja mitt fosterland för en flaska!


Jag är en pionjär och jag är så stolt över det,

Eftersom slipsen också är väldigt röd...

Jag kommer att kämpa för Heliga Rus,

Fast Adolf är en sån hemsk bandit!


Men jag tror att vi modigt kommer att besegra Wehrmacht,

Den lilla pojken vet detta mycket väl...

Vi är den guldvingade keruben,

Och den dyrbara ledaren, kamrat Stalin!


Vi kommer tappert att besegra Wehrmacht,

Även om nazisterna kämpar nära Moskva...

Men jag klarar provet med ett fast A,

Och jag kommer att anförtro min pistol till hjälten!


Kan jag bli en pionjärpojke,

Något nazisterna aldrig drömt om...

Det finns vår för goda gärningar,

Och Führern kommer inte ens att ta emot nåd!


Vad jag än kan göra kan jag alltid göra,

Låt molnen sväva över fäderneslandet igen...

Men pionjären ger inte efter för fienden,

Den ryska soldaten är modig och mäktig!


Ja, jag brukade bli fångad,

Och de ledde honom barfota genom en snödriva...

Polisen pepparrot applicerades på såren,

Och de slog pojken med tråd!


Och mina klackar brann också av glödhet eld,

Och de brände sina fötter med en poker...

Men Krauts fick bara nollor,

Fast eld på pojkens fot!


De bröt sina fingrar, brände pannan,

Och de slet bort lederna från pojkens axlar...

Gud glömde tydligen pionjären

När bödeln strödde peppar på såren!


Men han sa ingenting till fascisterna,

Och nålar, varma under naglarna...

För mig är Stalin själv ett ideal,

Och den avskyvärda Fuhrern dör bättre i vånda!


Så de ledde mig till avrättning i snön,

En pojke brutalt slagen, barfota...

Men jag tror inte att jag redan är pank

Du kan inte undvika nederlag av nazisterna!


Fritz satte en stjärna på mitt bröst,

Tja, det här gör mig stolt...

Jag ger inte efter för den hårda fienden,

Och jag kommer inte att ta till rädsla och elakhet!


Jag kan ta ett steg till graven,

Och med en sådan ringande pionjärsång...

När allt kommer omkring är Führern bara en galen åsna,

Och jag ska träffa en tjej i Eden, du vet!


Men i sista stund ringde det,

Urverkstrillen av våra maskingevär...

Skyddsgruppen har lagt sig,

Nazisterna har blivit kråkspillning!


Och nu till min hjältepojke,

Han kom efter att ha genomgått tortyr och lidande...

Kämpade med en stor hord,

Efter att ha gått igenom sådana onda prövningar!


Pojken dödar Krauts igen,

En barfota pojke rusar genom snödrivorna...

Och han gör ett mycket modigt drag,

Fläta gärna din kompis hår!


Berlin väntar tydligen på pojken snart,

Tyskland kommer att skära ner huvudet för ryssarna...

En mäktig kerub viftar med ett svärd,

Och han ber modigt alla att komma ut till torget!


Jag tror att vi snart kommer att återuppväcka de döda,

Den som blir begravd kommer att bli som en ängel...

Vår Herre är ganska stark, En,

Åtminstone är Satan ibland för arrogant!


Må universum vara för evigt

Under den heliga kommunismens fana...

Kamrat Lenin är en ljus stjärna,

Och Stalin är vinnaren: ondska, fascism!

Den tappra pionjären sjöng en bra sång. Och detta ger honom naturligtvis kredit. Men efter elektrisk tortyr - efter att ha upplevt sådan smärta, kan inte alla behålla mod och värdighet i sina hjärtan.

Striderna fortsatte. Och ringen runt Moskva är på väg att stängas. Och Leningrad har länge varit omringat, inklusive där Ladogasjön ligger, det finns ingen väg eller transport. Och här finns inget att försvara mot nazisterna. Staden vilar, som man säger, på snor och på sovjetiska soldaters och medborgares oböjliga mod och hjältemod.

De fortsätter att skjuta mot honom. Nazisterna hade idén att använda Rat supertank. Fordonet väger två tusen ton och är beväpnat med ett helt batteri av storkalibriga kanoner, fyrahundra millimeter pansar och kraftfulla dieselmotorer som motorer. Detta är ett riktigt landslagskepp.

Huvudproblemet är hur man levererar "råttan" till frontlinjen. Då kom idén att använda en transportpråm och testa den nära Leningrad. Eller kanske försöka ta själva staden.

Och nu har Rat-tanken levererats. Innan de kraftiga regnet började falla bestämde de sig för att ställa honom inför rätta. Och bilen rörde sig mot den sovjetiska försvarslinjen.

Beräkningen att "råttan" inte var rädd för vare sig minor eller snäckor var korrekt. Men de använde oväntat vapen mot henne, som på den tiden var de senaste. Nämligen kamikazepiloter. Två Yak-9 lätta jaktplan, utan handeldvapen och med sina motorer accelererade till gränsen, rusade för att attackera "råttan". De var laddade med kraftfulla sprängämnen. Och två unga pionjärpojkar satt vid kontrollerna på planet. De var bara tretton år gamla, och de bad själva om denna bedrift.

Pojkarna bar bara badbyxor och barfota, även om vädret redan var svalt. Men de bestämde sig för att spara kläderna till landet. Innan de gick ombord på flygplanen kysste de unga leninisterna korset. De var korta och smala - bara barn. Men detta hade fördelen att planen bar mer sprängämnen. Flygningen var bara enkelriktad.

Pojken plaskade genom de kalla pölarna med bara, små, barnsliga fötter och gick ombord på flygplanen. De drog i ratten, lyfte upp bilarna mot himlen, och med stort mod sjöng de innan de attackerade "råttan":

Fosterlandets strålande fält,

Jag ser jävla svett, de går ut...

Jorden brinner i en tromb av lågor,

Planeten har inte längre blivit ett paradis!


Men vi förhärliga fosterlandet som alltid,

Och de är så redo att dö för henne...

Även om Komsomol-medlemmarna är unga,

Men de kommer att bygga en ny värld, tror jag!


Vi kommer att kunna skydda Ryssland,

Från olika varelser, horder av fascister!

Och Wehrmacht kommer att bli som ett rent vilt,

Efter att ha fallit under de modiga kommunisternas bajonett!


Vi är riddarna i det vackraste landet,

Att solen skiner på strålande människor...

Låt Satans legioner gå under,

Och livet kommer att vara lätt för alla på planeten!


Fascismen är grym och helt enkelt stark,

Han absorberade Amerikas resurser...

Men vår örn cirklar ovanför planeten,

Vi kommer att vinna och vi är inte ledsna!


Det gränslösa landets storhet,

Det lyser som kommunismens kvasar...

Låt oss sluta en slinga runt horden,

Må våra barn vara i evig lycka!


Vi kommer att kunna ge till Krauts nära Moskva,

Kör tillbaka demonflocken till Berlin...

Och skriv pionjär i din anteckningsbok,

Aurora-skalet kommer att ge frihet!


Vad är rysk kommunism?

Kamrat Stalin kommer säkert att berätta för dig...

För det bästa, kämpa och kämpa,

Din tro kommer att återuppstå till universum !

Och bilarna i hög hastighet tog och rammade den mäktiga tyska stridsvagnen "Rat" och det var ett förkrossande slag.

I allmänhet gillade Stalin idén att använda kamikakaplan. Bara de används bättre för stora mål. Även det enklaste och billigaste kamikazeplanet kostar ungefär lika mycket som en vanlig medelstor tank, och du måste fortfarande träffa den. Det vill säga, om du träffar tankarna, då är det "råttan" eller åtminstone "musen". Eller träffa stora ytfartyg. Eller baser eller flygfält. Men idén blev snabbt populär. Det dåliga var att det inte fanns tillräckligt med konventionella flygplan - det var brist på duralumin och stora förluster i luftstrider. Tyskarna gav redan ett riddarkors för hundra nedskjutna plan. Hitlers ess samlade på sig konton för snabbt. Och inte för ingenting. Flygplan i Sovjetunionen blev för tunga, långsamma, med låg manövrerbarhet och svaga vapen. Dessutom har träningen av essarna också minskat - en åtta timmar lång flygning och rakt fram, och ibland till och med fem. Det är klart att man inte kan slåss så. Stalin höll på att förlora andra världskriget. Men han försökte ändå smutskasta.

Och så blev förstörelsen av Rat-tanken ytterligare en taktisk framgång. Och båda pojkarna tilldelades postumt guldstjärnan från Sovjetunionens hjälte.

Och ett monument kommer att resas för dem i Moskva. Om de lyckas förstås.

Striden fortsätter, det tredje året av det stora fosterländska kriget, och optimismen har ännu inte uttömts.

Och pionjärerna sjunger igen och plaskar sina bara fötter genom höstens lera:

Vår väg är inte samurajernas väg,

Och för de ärorika pionjärerna - en ljus väg!

Vi bygger, vi kämpar, vi vågar häftigt -

Ingen vågar vända Rus bort från dess väg!

Barn marscherar i formation till trumman,

Salut, trumpethornet spelar!

Alla vill bli kända som hjältar;

För Wehrmacht att komma - en rutt av förstörelse!

Vad drömmer en tapper pojke om?

Gå till fronten och visa din styrka där!

Så att fascismen omedelbart läggs ner,

Må Hitlerismen skamligt brännmärkas!

Men vad händer om geväret är tungt?

Och vad sägs om att vara barfota i snön i kylan!

Du är en riddare, du har växt till ett barns själ -

Du kommer att kunna ge värme till fienden i strid!

Här är tankarna, med en lång tigermunkorg,

Sedan infanteriet, motorcyklarnas mörker!

Slutet har kommit för alla barns enkla lekar -

Satan står på nazismens sida!

Pojken släppte "elefanten" närmare -

Kastade en granat med en rikoschett i tanken!

Och sprang in i "Tiger"-hindret,

Och pionjären plockade upp ett maskingevär!

Vi mejer kontinuerligt ner det tyska infanteriet,

De får de trasiga fotlindorna att flyga!

Låt älgen vandra fridfullt i lundarna -

Det är därför de släpper in killarna i strid!

Anfallet av reptilerna har tydligen kvävts,

Pojkarna gav mig ett starkt ljus!

Må ungdomen vara förhärligad och evig,

Var en oändlig, stark tråd av livet !

KAPITEL nr 18.

Det är redan juli 1939. Det är varmt i Kina. Hitlers Tyskland håller på att samla kraft och förklarar vänskap med Nicholas II:s tsarryssland. Själva imperiets regering är benägen att tro att det behövs en allians med det tredje riket för att ta bort alla deras kolonier från Frankrike, Storbritannien, Belgien och Holland. Och tjäna på både Afrika och Indien, ta allt som finns i Mellanöstern. Och vi måste fortfarande erövra Australien. Jo, naturligtvis, planerna är mer än Napoleon.

Och Oleg Rybachenko skriver en fortsättning på historien om sig själv.

Pojkegeniet, och samtidigt en odödlig, fortsatte att röra sig genom uppdragen. Här är en annan historia - kriget mellan boerna och britterna. Oleg fick en order att gå med i bataljonen av sossar under befäl av kapten Rip Your Head Off. Och så flyttade han för att träffa befälhavaren. I Sydafrika är det varmt och skönt att röra sig barfota och i shorts.

Oleg gick för sig själv och sjöng:

Den som är människa föds till en krigare,

Det råkade bara vara så att gorillan tog stenen...

När fiender är otaliga,

Och elden brinner het i hjärtat!


Pojken ser ett maskingevär i sina drömmar,

Han föredrar en tank framför en limousine...

Vem vill vända en slant på hälarna,

Från födseln förstår han att styrkan styr!

Och pojken slog med sin bara fot på kullerstenen med all kraft. Och han spred sig. Stämningen steg direkt. Det är så fantastiskt här - det är Sydafrika. Och till exempel, papegojor kvittrar, och insekter flyger, och det finns många behagliga dofter.

Krigarpojken mindes sagan om Rödluvan. Och hans dröm har gått i uppfyllelse, han är ett barfotabarn i shorts som studsar, hoppar och nynnar.

Om det är långt längs vägen,

Om det är långt längs vägen...

Trampa, hoppa och spring!

Men förmodligen, förmodligen!

Det är möjligt, det är möjligt, det är möjligt!

Självklart är allt möjligt!

Det är ett skämt att ta sig till Afrika!

I Afrika är bergen så höga!

I Afrika är floder så här breda!

Åh krokodiler, flodhästar,

Åh apor, spermvalar,

Åh, och den gröna papegojan,

Åh, och en grön papegoja!

Nu satte den odödliga pojken farten och började springa, så att hans små, runda klackar blixtrade. Och så sprang äntligen en ung krigare, som såg ut att vara omkring tio eller elva år gammal, upp till lägret. Det var halvtomt, några av de unga krigarna var på ett uppdrag. Detta är en speciell bataljon av sossar, där det inte finns en enda fighter över sexton år gammal. Och många har ännu inte fyllt fjorton. Boerna är för mindre än britterna. Den vita befolkningen i båda republikerna, inklusive kvinnor, barn och gamla, är ungefär lika stor som hela den engelska armén som sattes in mot boerna. Det vill säga både kvinnor och barn slåss. Och några av pojkarna här är så små att de inte ens är tio år gamla, och de har inte ens Mausers, utan ett mycket lättare och mindre gevär.

Oleg, som är odödlig, är fysiskt stark och blinkar åt killarna. Många av dem, särskilt de yngre, är barfota, och det är riktigt bra i Afrika att det inte är kallt ens på vintern. Tvärtom, på vintern är det bästa att värmen inte är så svällande.

Oleg är inte den minsta här, men ser fortfarande yngre ut än de flesta i truppen. Han möts vid entrén av två pojkar omkring fjorton år och frågar strängt:

- Vem är du?

Oleg svarade med ett leende:

- Volontär! Jag vill kämpa för den orangea republikens frihet och oberoende!

De tittade på pojken. Oleg var ljushårig, klädd i shorts och en tjock T-shirt. Pojkens armar var framträdande med muskler. Och genom ett stort hål i en tunn T-shirt syns kakel av chokladpress. Oleg skämdes över sin trasiga T-shirt, och han slet av den. Och hans muskler är verkligen så framträdande och djupt definierade. Pojkarna visslade och sa:

- Wow! Så cool kille! Och från vilka länder?

Kapten Rip the Heads trupp bestod av pojkar, mestadels lokala, men många utlänningar.

Oleg berättade en halv sanning:

- Från Ryssland!

Eftersom relationerna mellan ryssarna och britterna var svåra, särskilt när det inte fanns någon entente ännu, och minnet av Krimkriget fortfarande var relativt färskt, och hur Storbritannien hindrade Istanbul från att tas i kriget med Turkiet. Dessutom förekom det även sammandrabbningar i Centralasien. När den fortsatta ryska expansionen nådde Kushka och stoppades av hotet om ett stort krig med det enorma imperiet Leo.

Så det är förståeligt. Och ett par pojkar var från Ryssland. Det fanns ett dussintal flickor, men de behandlade mest de sårade och lagade mat. Flickan Maxim kunde ha tagits in i spaning. Representanter för det vackra könet accepterades vanligtvis inte i strider. Även inom intelligens är en flicka bättre än en pojke. Det väcker mindre misstankar. Och ibland kan han till och med bära en dynamitpinne i en korg med blommor.

Oleg fick träffa befälhavaren. Den legendariske befälhavaren var fortfarande tonåring, han såg inte mer än femton ut. Ansiktet är rödaktigt, nästan barnsligt. Men han är en stark fighter och skjuter väldigt exakt.

Själv deltar han personligen i strider. Och det var också tur att vi lyckades fånga honom på lägret. Den är vanligtvis i rörelse hela tiden och svider brittiska trupper.

Det går inte bra för boerna nu. Britterna satte in ytterligare förstärkningar och ökade deras antal. Och nu planerar de, istället för en frontalattack, att flankera boerna. Och den orangea republikens armé är för liten för att täcka hela den breda fronten.

Oleg skakade försiktigt hand med den legendariske kaptenen. Han var klädd i en snygg kostym och lackstövlar. Jo, ja, det är oanständigt för en befälhavare att visa upp sina bara klackar. Inte som Oleg, som ser ut som en pojke, men har muskler som är som buntar av ståltråd. Och det är när en ung krigare med en naken överkropp är väldigt slående.

Tonårspojken och den legendariske kaptenen frågade:

- Vad kom den unge krigaren med!

Oleg sa med ett leende:

- Det finns uppgifter om att den brittiska armén förbereder sig för att omringa boerna från flankerna. Och att de har femton gånger fler soldater än du, infanteri, kavalleri och nya vapen, inklusive stora kaliber!

Kaptenen nickade med en suck:

- Det är för många engelsmän. Detta är det största imperiet i mänsklighetens historia. Och deras befolkning, tillsammans med kolonierna, är två tusen gånger större än i boerrepublikerna!

Oleg sa med ett leende:

- Om britterna blir besegrade, så kommer förmodligen deras kolonier och herravälde försöka skilja sig från moderlandet, och de kommer inte längre att hinna med ett krig i södra Afrika. Dessutom kan tsarryssland i tysthet attackera de brittiska ägodelarna i Indien och Indokina. Särskilt om lejonimperiets trupper fastnar på allvar i strider i södra Afrika, och Frankrike och Tyskland kan minnas historiska klagomål och ta bort sina kolonier från Storbritannien!

Den unge mannen visslade:

- Wow! Och den där smarta... Ryska?

Oleg ryckte på axlarna:

- Man kan säga att jag är ryss, åtminstone slav!

Och den odödliga pojken tog och med sina bara tår grep han en sten från golvet och krossade den i sanden.

Kaptenen, av huvudet, utbrast:

- Vilken styrka du har! Jag har aldrig sett en sådan pojke. Kan du skjuta?

Oleg sa ärligt:

- Jag har inte så mycket erfarenhet av att skjuta från en Mauser, men jag har provat det med andra system, inklusive elpistoler, mer än en gång!

Den unge kaptenen mumlade:

- Elpistoler? Wow, det verkar som att du just har läst mycket av Jules Vernes science fiction!

Oleg skrattade och svarade:

- Kanske! Men vet du att man kan göra ett sprängämne tio gånger starkare än nitroglycerin av vanligt sågspån och koldamm!?

Pojkens befälhavare flinade och frågade:

- Ja? Det är rätt? Du skojar inte?

Den odödliga pojken nickade:

- Nej! Det är verkligt! Jag tror att om det hade varit möjligt att spränga flera tåg med ammunition så hade den brittiska framryckningen försenats länge. Utan artilleristöd riskerar den nye, försiktiga befälhavaren inte att flytta ut, och att transportera nya granater och bomber över så lång sträcka kommer att ta mycket tid!

Den unge kaptenen nickade:

-Du talar intelligent! Jag tror att vi kan skjuta upp avancemanget. Men boerbefälhavaren är ganska envis. Han sitter i befästningarna och tänker inte på något annat. Vi slog tillbaka de brittiska attackerna med stora förluster, men vi försökte inte ens bygga vidare på vår framgång! Men som din stormästare Chigorin verkar ha sagt, att ha initiativet innebär att ha en fördel.

Oleg nickade med ett leende och noterade:

- Det finns många barn, födelsetalen på artonhundratalet var hög. Du har en barnbataljon. Tänk om du skapar din egen armé av ungdomar och slår britterna oavsett de vuxna?

Pojkens befälhavare bekräftade:

- Det är en bra idé! Du kan prova här! Även om, för att vara ärlig, är krig inte ett barns sak!

Den odödliga pojken nickade instämmande:

- Ja, självklart inte för barn. Men det gör det inte mindre intressant. Till exempel kommer jag att berätta om framtiden, när de mest populära datorspelen kommer att vara skjutspel. Och det är verkligen fantastiskt att ha kul när man kämpar!

Den unge kaptenen bekräftade:

- Krig är intressant! Men det är ännu bättre när freden råder och människor inte dödar varandra!

Ytterligare en ung man dök upp, också han omkring femton år gammal. Det var uppenbart att Captain Rip-Head Fanfare var en vän. Även om de är vänner finns det en viss spänning. Fanfar vet inte riktigt hur man skjuter, förutom på stillastående mål eller på kort avstånd. Och detta ger upphov till viss spänning, även med andra pojkar, som i alla fall majoriteten är utmärkta skyttar.

Fanfar blinkade åt Oleg och sträckte fram handen. Terminatorpojken skakade på den och sa med ett leende:

- Framtiden är vår!

Fanfar noteras med stolt blick:

- Jag vill bli som Joseph Barra!

Pojkens befälhavare svarade:

- Det här är en bra önskan, men... Vid tretton år gammal hade den här unge hjälten redan dött, men jag ville att vi alla skulle överleva och vinna!

Oleg Rybachenko nickade och noterade:

- Om du vill ska jag berätta en historia som få människor känner till, hur Joseph Barra tillfångatogs, och vilka grymma tortyrer han utstod med oböjligt mod och stod emot med heder!

Den unge kaptenen nickade kraftigt:

- Bra, berätta! Idag kommer jag i alla fall inte att åka på ett uppdrag, eftersom detta är den enda dagen på året som jag lovade att inte döda!

Fanfar svarade sorgset:

- Och jag... Ja, det är sant att jag idag visade det bästa resultatet i skytte, för mig själv personligen, förstås. Jag har redan lärt mig att skjuta bra på stillastående mål, men när jag rör mig är detta fortfarande ett stort problem för mig!

Oleg svarade självsäkert:

- Du är fortfarande ung, du kommer att ha tid att lära dig!

Parisaren Gavroche skrattade och sjöng:

Om det faktum att ljus är läran,

På vintern och våren...

Jag upprepar utan undantag,

Jag är inte en ek!

Pojkens befälhavare mumlade:

- Kom igen, berätta! Och så ska jag visa dig hur man skjuter en Mauser. Jag tror att du kommer att vara snabbare i den här frågan än Fanfare-Tulip!

Oleg började berätta med måttlig entusiasm:

Trummispojken Joseph Bara tillfångatogs av rojalisterna. Den unge trummisen var bara tretton år gammal. De vred pojkens händer och slet av hans stövlar och uniform. Och det barfota, halvnakna barnet leddes in i fästningen. Där ville rojalisterna tydligen få reda på lite information från pojken om den revolutionära, jakobinska armén. Joseph Bara gick längs kasemattens fuktiga steg och kände kylan på sina bara barnsliga fötter.

Pojken bar bara kalsonger. Och han var kall i höstens fängelsehåla.

Unge Joseph kände plötsligt en värme som blåste från rummet. Och även om barnet leddes in i tortyrrummet, kände han en ström av glädje i sig själv från en behaglig fläkt av värme.

Och pojkens bara sulor kändes lycka när de kalla stenplattorna ersattes av varm och slät marmor. Faktum är att flera eldstäder brann, där tortyrinstrument gjorda av järn och stål värmdes upp. Det var därför det var varmt. En helt naken tjej - vacker, men plågad - hängde på hyllan. En av bödlarna piskade flickan, den andra krattade värme under flickans bara, graciösa ben.

Skönheten vrålade av smärta. Det luktade färskt, stekt kött, och det var väldigt aptitretande. Pojken Josef kom ihåg att han inte hade ätit något på länge. Det kan ses att även det olyckliga barnets revben sticker ut. Men så kände pojken raseri och hans blå ögon blixtrade av blixt. Och mina nävar knöts. Den unge trummisen försökte desperat bryta repen på sig själv, men hans barndomsstyrka räckte inte till för detta.

Och bödeln slog pojken med en piska. Josef svarade ursinnigt: Ära åt revolutionen!

Överbödeln morrade:

- Och nu ska vi sträcka ut honom på hyllan! Ta honom!

Bödlarna attackerade pojken. De var mycket större än den utmärglade och trötta pojken. De vred Josephs armar och vred dem hårdare bakifrån. Sedan förde de honom till hyllan. Det var ganska högt i tak. Och överbödeln beordrade:

- Först, skaka om saker!

De började sakta lyfta pojken. Josef lutade sig framåt och lutade sig framåt. Bödlarna drog honom i axlarna. Flämtande vred sig pojken på sin ställning och ställde sig upprätt. Han drogs upp på övervåningen. Den unge trummisen malde tänderna. Högre och högre sträcktes repet och lyfte pojken till taket. Sedan frös Joseph ett par ögonblick, frusen på toppen.

Högsta bödeln befallde:

- Släpp taget!

Torterarna släppte trumman. Och pojken ramlade ner. Repet sträckte sig nära golvet och lederna på den unge trummisen slets bokstavligen ur kroppen. Joseph skrek och barnet förlorade medvetandet av smärtchocken.

En hink med isvatten hälldes över honom, och pojken kom till sans.

Chefen hoppade fram till den unge trummisen och böjde sig ner och väste med mun och järntänder:

- Säg bara länge leve kungen, så stoppar vi tortyren!

Josef ropade tillbaka:

- Länge leve republiken!

Högsta bödeln beordrade:

- Skaka den igen!

Torterarna tog upp pojken och ställde honom upprätt. Sedan, med ett knarrande ljud, började repet dras igen, och barnets kropp slets av marmorgolvet. Pojken andades tungt när de lyfte honom högre och högre. Sedan hela vägen till konen. Och så gav bödeln ordern. Och repet lossades genast och den unge trummisen föll ner.

Pojkens nakna, seniga, beniga kropp flög ner, stannade precis vid golvet och repet började dra åt. Barnet skrek igen, men hon svimmade inte. Man kunde se svetten rinna nedför barnets kropp och pojkens muskulösa bröstkorg häva sig kraftigt. Och med vilken heroisk ansträngning undertrycker Joseph skriket som flyr ur hans hals och biter ihop tänderna.

En av bödlarna skrattade och slog pojken med en piska på hans bara barnsliga fötter. Mot bakgrund av smärtan från skakningen ser det hela på något sätt oseriöst ut.

Chefen väste:

- Låt oss ropa: Leve kungen! Och då släpper vi dig!

De skriftlärda förberedde sig för att registrera barnets omvändelse.

Joseph skrek tillbaka:

- Länge leve republiken!

Högsta bödeln beordrade:

- Tredje shaken!

Den halvnakna, svettiga pojken drogs upp igen. Och igen knarrar hjulet, med vilket bödlarna lyfter upp hjältepojken. Josef vet vad som väntar honom framåt och ropar:

Som är van vid att slåss för seger,

Låt honom sjunga med oss...

Den som är glad skrattar

Den som vill kommer att uppnå det

Den som söker hittar alltid!

Här hänger en pojke högst upp i taket. Bödlarna flinade köttätande och släppte repet. Och igen faller pojkens magra men seniga kropp ner. Nära golvet dras repet hårt igen. Och den unge trummisen svimmar av den smärtsamma chocken. Hans runda, barnsliga ansikte blir väldigt blekt.

Överbödeln ger ordern och isvatten från källaren hälls återigen på barnet.

Joseph kommer till besinning med ett fnys, och ett stön flyr från pojkens bröst. Men genom att bita ihop tänderna, med en heroisk ansträngning, förhindrar barnet ett gråt och andas tungt.

Chefschefen säger:

- Ropa - Leve kungen, så kommer vi att stoppa tortyren och släppa dig!

Josef utbrast:

- Nej! Aldrig!

Högsta bödeln nickade:

- Spänn den nu ordentligt på gallret med hjälp av ett kloss!

Pojken hängdes på och skakades. Och så var barnets bara fötter säkrade i ett ekblock bundet med järn. Det stack krokar ur den. Det var tydligt att pojkens barnsliga kropp hade sträckts ut, och venerna visade sig tydligare.

Bödeln frågade:

- Säg länge leve kungen, annars kommer du att fortsätta att plågas!

Den unge trummisen utbrast desperat:

- Länge leve republiken!

Huvudkatten beställde:

- Häng två vikter på varje sida!

Bödelns assistenter började hänga vikter som vägde ett pund vardera. Från den ena delen av blocket och den andra. Pojkens nakna, seniga kropp sträckte sig som ett snöre. Och det är klart att barnet har blivit längre. Joseph stönade, men bet ihop tänderna och lyckades hålla tillbaka sig. Han sträcktes av vikten.

Chefen morrade:

- Ropa länge leve kungen! Du är fortfarande bara ett barn, du har fortfarande tid att leva och må du leva!

Den unge trummisen skrek:

- Länge leve republiken!

Högsta bödeln beordrade:

- Tio slag av piskan med försiktighet!

Den långa bödeln tog en piska från urnan och började slå med halv kraft på pojkens nakna, seniga rygg. Röda ränder svällde av slagen.

Josef stönade inte.

Chefen mumlade:

-Ska du prata?

Den unge trummisen svarade:

- Nej!

Högsta bödeln beordrade:

- Fem slag av piskan utan vård!

Den kraftfulla torteraren tog fram en piska, tjockare och längre. Han spred sina ben bredare för stöd och slog barnets bara rygg med all kraft. Den solbrända huden sprack och blod rann ut. Den mäktige torteraren fortsatte misshandeln och investerades i varje slag. Vid den sista träffen slog han pojkens skinkor och hans kalsonger sprack, vilket lämnade den unga trummisen helt naken. Och blodet rann i en ström från de starka slagen. Det förvrängda barnets ansikte kunde ses med vilken ansträngning pojken höll tillbaka sina skrik.

Chefen kacklade igen:

- Nåväl, säg bara: länge leve kungen, så kommer de att släppa dig och till och med ge dig en plånbok med guld för resan!

Pojken skrek igen:

- Länge leve republiken!

Bödeln sa med en nöjd blick:

- Rosta den här pojkens klackar!

Torteraren till höger frågade:

- Smörj med olja?

Huvudkatten nickade:

- Självklart! Kanske kommer pojken att komma till besinning, och det är ingen idé att lämna honom lam för resten av sitt liv!

Bödlarna tog fram flaskor med olivolja. Och låt oss smörja in den unge trummisens bara, barnsliga sulor. Joseph kände ett sting av illamående av beröringen av bödlarnas smutsiga händer. Han kunde knappt hålla tillbaka kräkningar. Det hjälpte också att hans mage var praktiskt taget tom, och det fanns inget att rapa.

Efter att ha oljat färdigt, tog bödlarna med sig tunna stockar och gjorde upp en eld under pojkens bara fötter. De tillsatte svavel för att få det att brinna bättre. Och de tände elden med en fackla.

De röda lågorna slickade barnens klackar med rovtungor. Joseph darrade, men höll tillbaka sina skrik.

Elden dansade under pojkens bara fötter och bödlarna placerade tunna stockar. Det luktade färskt, bränt kött, som om de stekte ett vildsvin.

Chefen väste:

- Säg, gosse, även nu - länge leve kungen!

Pojken, från vilken droppar av blod och svett föll, ropade:

- Ja, åt helvete med dig!

Högsta bödeln beordrade:

- Slå nu den här fräcka ynglingen i ryggen med en het tråd!

Torterarna närmade sig eldstaden och började ta bort buntar av tråd som värmdes upp i elden. Och de hoppade fram till pojken. Och de började slå med stål, röda av värmen, på barnets kala, seniga och redan plågade rygg.

Joseph kände en brännande smärta och stönade, men bet omedelbart sig i läppen. De fortsatte att slå honom.

Ett par bödlar slog pojken på ryggen med buntar av ekhandtag, röd av värmen. Och ett par höll också på att bygga upp värmen under pojkens bara fötter. Men Joseph fortsatte att behålla ett otroligt mod.

En annan bödel tog, på order av senior kata, en fackla i sina händer och förde den till pojkens nakna, muskulösa bröst. Lukten av brinnande kött blev starkare.

Barntrummisen slogs i ryggen med en het tråd, hans klackar och bröst var eldstekta, men han är som en titan.

Chefen ropade:

- Säg länge leve kungen, så släpper vi dig inte bara, utan vi kommer också att ge dig en hel plånbok med guld för resan!

Som svar sjöng Joseph Bara:

Fäderlandets söner, uppstå,

den stora, härliga dagen har kommit!

Svara på dina fienders utmaning,

deras läger har hissat en blodig flagga,

Svara på dina fienders utmaning,

deras läger har hissat en blodig flagga,

Hör hur landet stönar

Under oket av en fruktansvärd soldat,

De bryter sig in i ditt hus,

Dödar både dotter och moder!


Till vapen, medborgare!

Låt oss stänga våra led,

Framåt, framåt!

Och våra åkrar och trädgårdar

kommer omedelbart att fyllas med orent blod!


Vad vill denna hord,

slavar och blivande kungar?

För vem förbereder han så ihärdigt

sin vagn av bojor och kedjor?

För vem förbereder han så ihärdigt

sin vagn av bojor och kedjor?

De är till för oss! Kommer fransmännen att bära

bördan av Infamy när vi utmanas?

Vi har kastat av oss våra band för alltid,

de kan inte återställas till våra fötter!


Nej, utländska hyresgäster

kommer inte att påtvinga oss sin lag!

Vi kan dödas av dem,

men lägret kommer inte att böja sig,

Vi kan bli dödade av dem,

Men lägret kommer inte att böja sig,

o Gud, om bara vårt folk kunde räddas!

Faller vi, blir det ingen nåd för oss,

En despot kan utan hopp

hålla alla i kö för alltid!


Skäva, avskyvärda tyranner,

och du, någon annans hyrda rabbling,

För dina djävulska planer

väntar dig straff efter dina öknar!

För dina djävulska planer

väntar dig straff enligt dina öknar! Vi är alla kämpar,

det finns otaliga Frankrikes hjältar

på slagfältet .

Om de faller

kommer fäderneslandet att se en rättfärdig hämnd för sig själva!

Kom ihåg om ära, fransman,

ge din nåd!

Till dem som

tvingas av fiendeband att vara med oss i strid!

Till dem som

tvingas av fiendeband att vara med oss i strid!

Men hur är det med blodiga despoter?

Hur är det med Bouyes medbrottslingar?

Djur vet bara rätten

att äta mammans kött i livmodern!


Kärlek till fosterlandet och folket,

Ge oss kraft till vår hämnd,

Och du, underbara frihet,

Led oss i strid för sanning och ära!

Och du, underbara frihet,

leder oss in i kampen för sanning och ära!

Seger, du väntar oss med rätta,

Hjälp oss driva bort våra fiender,

Låt de slagna fienderna se

både din triumf och vår ära!


Vi kommer att gå med i leden med förnyad kraft,

ersätta våra tappra förfäder,

vi kommer att finna deras aska och gravar,

där ljuset av deras mod lyste!

Vi ska finna deras aska och gravar,

Där deras mods ljus lyste!

Utan att klaga på sina öden

mötte De dödsnyheten,

Och hedern dikterar vårt val -

Att hämnas dem eller följa dem!


För revolutionen, vår fria,

Pojken kommer att kämpa hela sitt liv...

Legitim makt, folkets vilja,

Kedjorna kommer att gå sönder, den rebelliska ljusmannen!


. KAPITEL nr 19.

Pojkens befälhavare och Fanfar klappade unisont, och en annan tonårsflicka anslöt sig till dem. En sådan vacker, rosa kinder och stark representant för det rättvisa könet med ljusbrunt hår. Flickan kunde kallas vacker, även om hon var något överviktig, och förmodligen skulle ha gått på en diet under det tjugoförsta århundradet. Men hennes fyllighet var inte så mycket fett som det berodde på muskler och kött, och hon verkade inte som en ko.

Den unge kaptenen nickade:

- Det är Mercedes! Mer exakt, hon har ett annat namn, men jag döpte henne för att hedra Edmond Dantes brud, mer känd som greve de Montecristo. Förresten, hon är väldigt fysiskt stark för en tjej och en utmärkt skytt!

Mercedes bugade och noterade och tittade på Oleg:

"Jag har aldrig sett en så muskulös pojke." Det är som Hercules och Apollo i barndomen!

Terminator Boy svarade:

- Ja, högre makter belönade mig med sådana muskler. Det är sant att du måste göra något i gengäld, men det är ganska naturligt, hur ska jag säga det! Inget är givet bara så!

Pojkens kapten beordrade:

- Alla killar går! Låt oss skjuta!

Och han rörde sig mot utgången. Fanfar travade efter honom. Klackarna på stövlarna blinkade. Även om det i varmt väder är bekvämare att vara barfota, just för att Fanfar prunkade med sina bara klackar som gatupojke nästan året runt, eller i kallt väder lindade han in fötterna i vad som helst, nu ville han aldrig ta av sig stövlarna. Detta skulle ställa honom i paritet med plebejerna. Och nu har han rang som seniorlöjtnant och den formella förste vice kaptenen.

Tonårsflickan led inte av sådana fördomar, och hennes ben var så vackra, graciösa och förföriska att skor och strumpor bara skulle förstöra dem.

Oleg beundrade ofrivilligt hennes bara, solbrända, muskulösa ben. Han har alltid gillat fysiskt starka kvinnor. Dessutom, även om han är ett barn till kroppen, har han sinnet som en mycket vuxen.

Och tjejen är väldigt fysiskt utvecklad. Hon kan dock inte säga att tonåringen är längre än båda pojkofficerarna. Men vad i hennes ansiktsdrag säger att hon fortfarande är en tjej, om än av en atletisk byggnad.

Så de gick till skjutbanan. En varm vind blåste i mitt ansikte och jag kände olika dofter från träd, gräs, vatten och friska pojkkroppar.

Några killar gjorde armhävningar eller knäböj med vikter och svettades. Men deras lukt, med tanke på deras ungdom och hälsa, verkade inte äcklig.

Pojkens kapten tog upp Mausern. Detta gevär uppfanns och utvecklades i Tyskland. Till skillnad från det berömda ryska Mosin-geväret har det en tunnare pipa, en pistolliknande kolv och överlag större skjutprecision, ett mjukare avtryckardrag och en något högre eldhastighet.

Men Mosin-geväret är bättre för hand-till-hand-strid. I kriget med japanerna var kanske ryska vapen praktiskt sett bättre, men ändå lyckades tsarryssland förlora. I det kriget vände sig gudarna eller högre makter bort från tsar Nicholas II. Och Ryssland hade förvånansvärt otur. Detta befriar dock inte kungen från ansvar. I synnerhet var det nödvändigt att stanna i Sankt Petersburg den 9 januari, och kanske förhindrade detta Bloody Sunday, och en framtida revolution, och närmare bestämt ett uppror som delvis förändrade systemet, från absolutism till en faktisk konstitutionell monarki.

Oleg tänkte dock på det kort. Pojken tog upp ett Mausergevär och sköt. Rekylen var mjuk och kulan trängde igenom mitten av målet. Efter att ha fått en odödlig kropp från gudarna hade Oleg tillsammans med den vissa färdigheter. När du siktar intuitivt och tränade händer pekar själva på målet. Och din syn är mycket skarp, du kan till och med se mönster på trädens löv långt borta.

Pojkens befälhavare noterade:

-Det här är bra! Försök igen!

Oleg sköt igen. Och igen till centrum. Sedan lanserade krigartjejen sin stråhatt. Oleg var något förvirrad, men kroppen reagerade av sig själv och kulan träffade mitten och kastade hatten högre. Sedan lanserade Mercedes en bumerang med tårna på sina bara fötter.

Han flög mycket snabbare och det var svårare att träffa honom, särskilt eftersom flygbanan var bruten.

Pojkens kapten noterade:

- Inte ens jag slår det alltid!

Oleg, som redan hade lite erfarenhet av sin unga kropp, förstod att i det här fallet var sinnet fienden. Du måste lita på din intuition och skjuta med hjälp av de undermedvetna färdigheterna hos den här kroppen, den unga supermannen. Dessutom har han en hel del livserfarenhet, särskilt av att skriva science fiction. Men här, som man säger, ve från sinnet.

Pojken tvekade och tvekade. Bumerangen lyckades beskriva en båge, och Mercedes fångade den denna gång med sin hand och sa med ett leende:

-Och jag kommer att upprepa från gryning till gryning! Carado, carudo och för helvete!

Fanfar fnissade och noterade:

- Nämn inte djävulen!

Pojkens kapten anmärkte:

- Vår unga vän hann inte skjuta. Kasta den igen, och hårdare, effekten blir bättre! - Då vände sig den unge mannen till Oleg. - Var inte blyg, jag ser att det här är första gången du håller ett Mausergevär i dina händer. - Även om du missar kommer det inte att vara fy skam!

Den starka flickan kastade bumerangen med kraft och igen med foten. Hon hade en kort kjol, märkbart ovanför knäna, och man kunde se hur starka och muskulösa flickans ben var.

Oleg kände ilska i sig själv och sköt nästan utan att sikta. Kulan träffade själva mitten av bumerangen och den brast och flög i bitar.

Pojkens kapten utbrast:

- Härlig! Helt enkelt jättebra! Inte ens jag kunde göra det!

Fanfar noterade med ett leende:

- Så här slår vi från olika länder!

Flickidrottaren noterade:

- Ja, det är coolt! Men låt oss göra saker svårare. Till exempel, skjuta på patronhylsan på en slängd patron?

Den unge befälhavaren invände:

- Nog för idag! Låt honom visa sig bättre i hand-till-hand-strid. Vad sägs om ett slagsmål?

Oleg nickade:

- Det är möjligt!

Fanfar sa med ett leende:

- Däremot har han sådana muskler. Han kommer till och med att slita isär en björn!

Pojkens kapten frågade:

- Vad sägs om att slåss mot tre på en gång?

Oleg svarade med ett leende:

- Med tre, så med tre!

Flickan noterade med ett sött, vittande leende:

- Modig pojke!

Den unge befälhavaren befallde:

- Ekorre, trollslända, räv, kom hit!

Tre tonåringar, omkring fjorton eller femton år gamla, närmade sig dem. Två hade skor på sig och en av de yngsta var barfota. De tittade misstänksamt på den nya killen. Pojken verkar stilig och stilig, men han är för muskulös.

Pojkens kapten nickade och sa:

- Du kommer att slåss med honom. Och kom ihåg att även om han är yngre än du, så är han en ovanligt stark fighter.

Pojkarna rynkade pannan. Men de började ändå ta av sig tröjorna för att inte slita sönder dem i strid. De tog också av sig skorna, tydligen för att vara jämställda. Killarna är fortfarande tonåringar, utan skägg eller mustascher, med ganska behagliga, solbrända ansikten och solblekt hår. Och deras kroppar är muskulösa, med huden mörk från solen.

Oleg tyckte att det var fel att slå små barn. Det är sant att han själv är tonåring. Och du kan verkligen uppskatta dina chanser. Och de är långa, han känner sin kropp.

Den unge kaptenen ropade:

- Kämpa med full styrka!

Tre tonåringar gick efter Oleg. Terminatorpojken, som kom ihåg hur han slogs i en ny kropp, slog skarpt fightern som var till höger. Han tog den och föll. Trots att slaget träffade axeln var det för starkt och snabbt.

De två andra pojkarna var förvirrade, de förväntade sig uppenbarligen inte detta av pojken.

Oleg kände spänningen i kampen och gick till attack. Han slog den andra pojkens haka med sin bara häl, så att hans käke tappade. Och han lyfte snabbt upp den tredje på sina utsträckta armar och kastade honom. Han ramlade skrikande och avslutades med ett slag i bakhuvudet. En annan pojke, som fick ett slag i axeln, försökte resa sig. Han kämpade sig till sina bara tonårsfötter. Oleg gjorde en trekant med knytnävarna och inaktiverade sin motsvarighet med ett kraftigt slag från käkspetsen.

Alla tre pojkarna var medvetslösa och kampen vann på knockout.

Mercedes utbrast i beundran:

- Det här är makt!

Och pojkarna som trängdes ihop för att se slagsmålet skrek unisont:

Bra gjort, bra gjort,

Visade styrka!

Att vara vän med honom är som att leka med en krokodil!

Oleg höjde nävarna och vrålade:

Vi kommer att slita isär andarna

Och kraftfull, som ek,

Fysiskt frisk!

Jag är en varg, vilket betyder djurens kung!

Och krigarpojkarna sjöng förstås skämtsamt:

Bra gjort, bra gjort, han kämpar som ett lejon,

Han får det bara av haren!

Och det blev skratt. Och Oleg tog den och hoppade upp och förvandlades till en kullerbytta tio gånger!

Och återigen applåder. Pojken landade på händerna och började jonglera med sina bara fötter med ganska tunga stenar.

Kapten slet av hans huvud, alias Jean Grandier, klappade Oleg på axeln och sjöng:

Ondskan är stolt över sin makt,

Och det verkar som att hela världen har kommit överens med honom...

Men pojke, du är som en kerub,

Och vi kommer att ge ondskan en lektion!

En annan pojke, Paul Potter, sprang upp. Han var en barfotapojke i shorts som såg ungefär tolv år gammal ut, men som egentligen var tretton, men stark och framgångsrikt hantera ett tungt gevär. Han sa med en glad blick:

- Vi besegrade en av de brittiska lagen, och fångade något!

Och pojken pekade på lådan.

Jean frågade med ett leende:

- Finns det patroner där?

Paul svarade med ett leende:

- Nej! Det finns choklad! Lådan är stor och räcker till hela bataljonen!

Två flickor sprang, blinkade med sina bara, rosa, barnsliga klackar och började skickligt öppna lådan med en huvudnyckel.

Fanfan anmärkte med en glad blick:

- Och vi har en ny här, redo att gå!

Jean nickade:

- Ja, det här är verkligen en sällsynt fighter!

Paul gnisslade med ett leende, så barnsligt och sött, även om det här barnet redan hade klickat med många människor:

- Bevisa det!

Oleg tog en sten med sina bara fingrar, sina barnsliga men starka fötter och kastade upp den. Fågeln, som såg ut som en kråka, fick ett hårt slag och, förlorade sina fjädrar, rusade den ner som ett nedskjutet flygplan.

De unga krigarna klappade igen. Och det såg väldigt vackert ut. Pojkarna var förtjusta.

Paul skrattade och sa:

- Jag kan göra bättre!

Och han avlossade sin pistol. Det var tungt, och det var till och med förvånande att en liten barfotapojke i shorts kunde hantera det så lätt.

Och en annan kråka kraschade ner.

Jean frågade med ett leende:

-Kan du använda dina ben?

Paul blinkade och svarade:

- Nej, jag är ingen pervers!

Oleg noterade:

- Den här pistolen tar lång tid att ladda om. Kanske vore det bättre att faktiskt använda Mausern? Han skjuter mycket snabbare.

Potter Jr svarade:

- Bättre mindre, men bättre! Mausern dödar inte riktigt, men min pistol gör det!

Jean invände:

- Och Mausern slår ut det bra! Dessutom är geväret tungt och det blir inte lätt för ponnyn! Förresten, en nybörjare bör plocka upp en häst! Det är litet och det är inte svårt!

Oleg invände:

- Jag behöver ingen häst! Själv kan jag springa snabbare än en häst!

Paul utbrast:

- Visslande!

Pojkegeniet föreslog:

- Låt oss argumentera!

Potter Jr frågade:

- För vad?

Oleg svarade snabbt:

- Din andel av choklad!

- Det kommer!

Pojkarna och flickorna i sossbataljonen stödde detta med vänliga skratt och applåder.

Paul lade ner sin pistol. Han hade en liten men mycket smidig häst, med en blandning av arabiskt blod. Och hon är verkligen en av de snabbaste i truppen. Så bland kämparna fanns inga vuxna män, bara tonåringar och barn, och hästarna var antingen ponnyer eller små hästar, så att kämparna var svårare att lägga märke till. De försökte att inte ta ens långa unga män in i avskildheten, för att inte bli alltför märkbara.

Paul åkte oftast barfota - det var smidigare så. Och när han jobbar på fälten är pojkens skor bara i vägen.

Men det är varmt här, och barnets fingrar är sega, i vilket fall det blir mycket lättare att klättra i ett träd eller till och med en vägg utan skor.

Oleg, efter att ha blivit en odödlig pojke, kunde bara ta på sig skor om förklädnaden krävde det. Och så är han inte rädd för varken kyla eller värme.

Med tanke på hur snabbt han springer kommer hans skor nästan garanterat att gå sönder.

Båda pojkarna började. Det fanns en stig runt lägret, som en stor stadion.

De andra barnkrigarna följde efter dem.

De visslade och skrattade. En pojke på omkring tretton, också barfota, i randig väst, utbrast:

- Håll i jorden! Ryssland är med oss!

Oleg tittade på pojken. I solen vände hans hår färgen på övermoget vete, och hans ansikte, tvärtom, blev svart av solen. Men det måste sägas att vita pojkar i allmänhet vid tretton års ålder är väldigt lika. Och du kan inte se på ansiktet - den här är rysk och den här är tysk. Boerna är för övrigt mestadels tyskar, och de är väldigt lika till utseendet, särskilt i barndomen, då germanska och slaviska drag inte framträder särskilt mycket.

Det är till och med förvånande varför båda folken hatade varandra så mycket under andra världskriget.

Oleg svarade med ett leende:

Den ryska krigaren stönar inte av smärta,

Den ryske krigaren sover inte på patrull!

Han kommer inte att drunkna i ett svart hål heller,

Hans ande kommer inte att brinna i stjärnornas plasma!

Därefter kom grabbarna i mål. Paul var ett sött barn och har hittills undgått allvarliga skador. Men han har redan en hel del lik på sitt namn. Så skenet bedrar.

Barnen här är som riktiga monster, även om de flesta, på grund av sin späda ålder, har ett änglalikt utseende.

Oleg noterade att alla killar är vita, även om det finns fyra gånger fler svarta i Trasvalnia och Orange Republic än vita. Och detta tyder på att de inhemska afrikanerna i allmänhet inte bryr sig om vem som förtrycker dem: boerna eller britterna. Dessutom har britterna koloniala trupper som består av svarta, araber och indianer, och boerna är uppenbara rasister.

Här tvivlade Oleg på om det var värt det för honom att engagera sig i den här uppgörelsen? Som man kan säga, de inte så bra killarna slåss mot de som inte är bättre. Även om boerna åtminstone försvarar sin jord. Och här har de fortfarande mer sanning.

Till exempel, om vi tar ett mer modernt krig, mellan Ukraina och Ryssland, har ukrainarna fortfarande mer sanning, så de försvarar sitt land från angriparen. Så han Oleg kämpar på sidan av den som försvarar sin egen.

Och det finns inga helgon någonstans. Som de säger, alla har sina egna synder, och det finns inga helgon. Till exempel hämnar Paul sin far vars far blev skjuten av britterna. Fast de kunde till exempel skicka honom på hårt arbete, och sedan kunde de fly.

I allmänhet är detta inte hans idé, utan de mäktiga mästarna som tvingar honom att arbeta fram odödlighet. Tja, i det här fallet, redan som barn, drömde han om att slåss tillsammans med kapten Rip-off. Och hans dröm gick i uppfyllelse, och nu är han en pojke igen och det här är jättebra och coolt!

Oleg funderade lite och missade starten. Och Paul, på sin fullblodshäst, lyfte först. Och det var tydligt att han verkligen hade en väldigt bra och snabb häst.

Den odödliga pojken ljög också. Dessutom i full fart. Hans bara, starka och muskulösa ben blinkade.

Oleg kortade avståndet med en bläckfisk, men gick inte om Paul. Han rusade efter honom, andades i nacken och sjöng:

Vi höjer damm i en kolonn,

Vi rusar som meteorer...

Fienden kommer att besegras,

Krossar jämna berg!

Paul piskade sin häst som svar och gnisslade:

- Varför spelar du? Kör om du kan!

Oleg fnissade och hoppade. Han flög över den lokala prickskyttepojken och kvittrade:

Det finns en mardröm i mina pupiller,

Ett hopp - ett slag!

Och nu sprang pojkgeniet framåt. Då tog Paul sporrar från bältet och satte dem på sina bara, barnsliga, solbrända fötter. Därefter började de mer energiskt sticka hästen i sidorna. Miniatyrhästen tog fart och körde nästan om Oleg. Men det unga geniet började också springa snabbare. Han kunde till och med springa undan en gepard. Och hans kött är odödligt.

Paul morrade som ett litet djur, och drog till och med fram en dolk och började sticka sin häst med den. Blod kom ut.

Oleg vände sig omedelbart om och ryckte med sina bara tår dolken ur pojkens händer och skrek:

- Våga inte skada den här söta varelsen!

Paul slog till och drog sin hand, men kom ihåg att han inte hade en pistol. Den var för tung och den unge krigaren tog helt enkelt bort den för att det inte skulle bli någon extra vikt.

Och nu kan du se hur arg Paul är. Hans blå ögon gnistrar.

Och så hoppade han av sin blodiga häst och rusade mot Oleg med knytnävarna. Pojkegeniet fångade slaget från sin motparts knytnäve och tog den och välvde den. Paul stönade av smärta och försökte slå med sin andra hand.

Oleg parerade slaget och slog honom själv. Han rörde sig mycket snabbt, och en person hade helt enkelt inte tid att reagera på så snabba kroppsrörelser.

Paul missade den på hakan och ramlade. Oleg försökte slå honom på ett sådant sätt att han gjorde honom ur funktion, men inte för att bryta benet.

Ändå är det här hans egen pojke. Så Paul föll med armar och ben utsträckta. En lång, barbent Mercedes sprang fram till honom, och en tjej på tio år som såg ut som en besegrad pojke - tydligen hennes syster. Och med henne hade hon en pojke på omkring nio, Pauls yngre bror, med ett lättare tysktillverkat gevär, speciellt framtaget för scouter.

Ett sådant gevär är bekvämt att gömma.

Mercedes kollade Pauls käke och noterade med ett belåtet leende:

- Inte trasig!

Fanfan sprang fram och frågade:

-Vem vann?

Jean noterade med ett leende:

- Oleg vann faktiskt! Han gick före sin motståndare och slog ut honom! Men för att ingen ska bli förolämpad delar jag ut lottning!

En flicka på omkring tio år, barfota, solbränd, kliad, eftersom hon ofta skickades till spaning, eller snarare, hon bad själv att få åka dit, noterade med fruktansvärd kraft:

- Ja, min bror förtjänar att smaka choklad! Och din nya pojke är otroligt stark!

Mercedes noterade:

- Och han var också snäll, och förbarmade sig över det olyckliga djuret som Paul högg med en dolk! Han har verkligen ett stort hjärta!

Barnkrigarna applåderade för femtende gången. Det var verkligen något.

Jean meddelade:

- Nu tvättar alla händerna! Låt oss äta lunch!

Maten från barnbataljonen mjölksugare var inte dålig. Inklusive soppa med svamp och vilt. De unga krigarna sköt mycket saker själva, samt plockade svamp och bär och frukter i det generösa afrikanska klimatet.

Det är verkligen konstigt att svarta människor svälter, även om de kan skörda fyra skördar om året - marken här är så generös.

Oleg sjöng med entusiasm:

- Jorden är generös mot oss syndare,

Och himlen är full av fara...

Pojkarna är en vänlig familj,

Rosor luktar så här innan en storm!

Mercedes noterade:

- Ja, vi är verkligen som bröder och systrar! Och vår vänskap är nyckeln till överlevnad!

Paul vaknade av att en hink med isvatten från en djup brunn hälldes över honom. Prickskytten satte sig ner med Oleg och noterade:

-Du har en järnhand!

Pojkegeniet svarade med ett leende:

- Och huvudet är inte heller gjutjärn!

Till efterrätt lagade tjänarinnorna en vacker tårta. Den var i form av en stor napoleonsk hatt. Alla fick en bit, och den var försiktigt skuren.

Och de lade ut dem på tallrikar. Killarna hade gafflar, skedar och knivar av silver. Detta är från troféreserver som fångats av britterna.

Pojkarna och flickorna började äta försiktigt och njöt av kexen och grädden med rosor.

Paul anmärkte:

- Nu överför britterna betydande styrkor och förbereder en ny offensiv. Det finns så många av dem att vi kanske inte har tillräckligt med kulor för alla!

Oleg noterade:

- Det äckligaste är att de har en annan befäl. Den kan använda Hannibals teknik i Cannes - attacker från flankerna och skapandet av tång, för att omringa våra trupper.

Paul log och frågade:

-Jag är en enkel pojke och son till en bonde, och jag studerade inte på akademier, och jag vet inte vem Hannibal är! Jag kan bara skriva, läsa, och jag kan också multiplikationstabellerna! Jag fotar verkligen bättre än många vuxna!

Pojkegeniet svarade:

- Hannibal är den mest kända, bästa befälhavaren i Kartago under det puniska kriget. Redan i tidig barndom lovade han att förstöra Rom och kämpa till sista blodsdroppen. Armén under Hannibals befäl lämnade Spanien och korsade Alperna och anlände till norra Italien och övre Gallien. Även om många av Hannibals soldater dog under övergången utan att kunna stå emot svårigheterna, lyckades de i Gallien fylla på armén på bekostnad av lokala invånare som var missnöjda med utnyttjandet av Rom. Hannibal vann flera segrar. Och han tillfogade den romerska armén i Cannes ett förkrossande nederlag - vilket ingick i läroböckerna i militärkonst. Rom hade åttio tusen infanteri mot karthagernas fyrtio tusen, men Hannibal hade tio tusen ryttare mot romarnas sextusen. När legionerna i den eviga staden gick in i strid, i hopp om att krossa Carthages armé i centrum, slog Hannibals trupper till på flankerna. Dessutom använde den berömda befälhavaren en annan innovation - strejkkoncentration. Hans bror attackerade med åtta tusen, två tusen romerska ryttare på vänster flank, medan en annan general slog fast fiendens fyra tusen ryttare med sina två tusen. Och efter nederlaget för den vänstra flanken, attackerade ryttarna från Kartago, förbi infanteriet, romarna till höger bakifrån. Och de dödade bokstavligen hela kavalleriet. Och sedan träffade de infanteriet i bakkanten. Och Hannibals trupper ställde upp i en hästsko. Romarna omringades och besegrades. Sedan dess har flankangrepp jämförts med Cannes.

Paul visslade:

- Wow! Det här är bra! Ja, Hannibals taktik är förmodligen mycket effektiv!

Mercedes noterade:

- Jag har en bok: Generals of Ancient Rome, jag råder dig att läsa den, väldigt intressant och informativ!

Prickskyttpojken sa:

- Vi har inte tid att läsa här! Vi måste lägga ner dynamit igen ikväll. Och spräng järnvägen!

Oleg sa med ett leende:

- Bättre bro! Järnvägsspåret ska återställas om några timmar, men bron kommer att ta minst en vecka!

Paul suckade och anmärkte:

- Broarna är väldigt välbevakade, det finns även taggtråd med elektrisk ström och viktigast av allt hundar. Det är sant att strömmen inte är så skrämmande, ta på dig en gummiregnrock och ta på dig handskar, men tränade bulldoggar och herdehundar är verkligen ett problem!

Pojkegeniet noterade:

- Det finns ett botemedel för hundar som är väldigt effektivt och enkelt!

Prickskytten frågade nyfiket:

- Och vilken?

Oleg svarade med ett sött leende:

- Du måste smörja in dig med ister från ett lejon eller en tiger, och då vågar inte hunden tala!

Paul utbrast:

- Ja, du är huvudet! Jag skulle aldrig ha tänkt på det här!

Jean nickade med ett leende:

- Är det så enkelt? Men hundar är verkligen ett problem. Vi skjuter till och med dem med Mausers, precis som de brittiska soldaterna!

Mercedes noterade:

- Man kan fortfarande förgifta hundar, även om det är lite elakt. Djuret är trots allt inte att skylla och gör bara sin plikt!

Fanfan anmärkte logiskt:

- Men de engelska soldaterna är inte heller skyldiga. De beordrades, de lyder, kanske till och med utan lust att döda. Det är på något sätt obehagligt i din själ när du utgjuter blod!

Oleg noterade:

- Det är bättre att inte tänka på det! Föreställ dig bara att allt detta är trivialt mycket realistiskt, men inte ett riktigt krigsspel, och du kommer att må bättre!

. KAPITEL nr 20.

Efter lunchen var över tvättade pojkarna och tjejerna händerna igen. Och Paul gick tillsammans med Oleg för att jaga lejon. Pojkarna, som ofta är fallet med barn, slogs först och blev sedan vänner.

Pauls bror Edik, hans syster och ett par andra barn omkring tio år gamla, men utmärkta skyttar, följde med dem. Således flyttade sex unga krigare in i skogen, eller snarare in i en slags blandning av djungel och hölje - ett sådant övergångsklimat i södra Afrika: fem pojkar och en flicka.

Det var ett barfotalag. Pojkar föredrog bekväma korta byxor, liknande shorts. De var insmorda med en speciell, aromatisk tinktur och insekterna bet dem inte. Flickan var också i en gammal klänning som gick över knäna, ett vanligt bondbarn. Och hon väckte inte misstankar. Om en pojke fortfarande kunde misstänkas som spion, då är en ung representant för det rättvisa könet...

Men för nu måste vi jaga lejon. Oleg var den ende som sprang på egna ben. Den odödliga kroppen tröttnar inte. Det är därför han är odödlig. Även om en halvnaken pojke i shorts som springer och hasar bara fötter i gräset ser lite komisk ut. Speciellt när de andra barnen rider och rör sig i en speciell gång - frambenen på små hästar travar och bakbenen galopperar.

Paul frågade Oleg:

- Levde din Hannibal före Jesu Kristi födelse eller efter?

Pojkegeniet svarade självsäkert:

- Självklart innan! Då var Rom fortfarande en republik, och långt ifrån den starkaste i världen!

Prickskyttpojken nickade och frågade:

- Men jag ser att du är en lärd pojke, och med största sannolikhet en adelsman, fast du springer omkring barfota och i shorts. Så svara på varför det finns så mycket ondska på jorden under den Allsmäktige, kärleksfulla, allvetande Guden!

Oleg log och svarade:

- Frågan är säkert intressant. Men om du håller med, om det inte fanns några problem i världen alls, och vi låg på soffan och gräddkakor föll på vår tallrik, så om du håller med, från ett sådant liv skulle vi förvandlas till djur, lata och feta grisar, och vi skulle helt enkelt dö av tristess. Och så fortsätter kriget och det är intressant. Och att jaga ett lejon är ännu mer intressant om lejonet kan äta upp dig!

Paul skrattade och noterade:

- Det verkar vara en klok kommentar! Även om det till exempel finns olika typer av ondska. Till exempel, när det är ett krig, även om det är ont, är det verkligen intressant. Och när människor till exempel dör av pesten eller angina pectoris, då är det inget intressant med detta!

Oleg nickade instämmande:

- Ja, sjukdom är inte lika intressant som slagsmål, strider, fester, kärlek till en tjej!

Prickskyttpojken fnissade och sedan mörknade hans barnsliga ansikte och han anmärkte:

- Tjejerna är verkligen väldigt vackra, helt enkelt magnifika, som färska, bara blommande blommor. Men med åldern blir de så fula och äckliga. Det är bara svårt att titta på gamla kvinnor och det får dig verkligen att må illa!

Pojkegeniet grimaserade också och noterade:

- Det som är sant är sant. Gamla kvinnor är väldigt otäcka!

Paul frågade:

- Varför åldrar Gud kvinnor? Är han inte äcklad av detta själv?

Oleg ryckte på axlarna och svarade:

- Ja, det är mycket som är oklart i världen. Jag tror att även om Hitler var allsmäktig skulle han hellre ha slavar som var unga och vackra, än fula gamla kvinnor. Men jag måste säga att allt inte är så enkelt i världen. Och du ska inte anta att allt är som det står i Bibeln. Faktum är att livet och universum är mycket mer komplexa. Och du ska inte tro att bara Gud ensam bestämmer allt och har alla spakar!

Ediks yngre bror sa:

- Om Gud kunde så hade han inte låtit vår far bli skjuten! Det betyder att Gud kanske inte alls är allsmäktig!

Oleg flinade och sa:

- Men absolut Allmakt är i princip omöjligt!

Paul frågade:

- Varför är detta?

Pojkegeniet svarade:

- Ja, svara på den här frågan: kan Gud smida en kedja som han själv inte kunde bryta?

Prickskyttpojken rynkade sin långa, vackra, barnsliga panna, ryckte i armarna, sparkade på sina bara fötter och svarade:

- Ja, det här är knepigt! Du kan säga - det är inte det, och det kan det inte, det är det inte heller! På ett eller annat sätt visar det sig att den allsmäktige Gud har något bortom sin makt!

Flickan gnisslade, slog sin lilla, bara fot på den hängande vinstocken och kvittrade:

Köttet i helvetet tynar av värmen,

Och det är dags för oss alla att förstå för länge sedan...

Den som inte känner tro på Herren,

Kommer att falla under djävulens ok!

Därefter skrattade Pauls syster Stella med tunn röst.

Krigarbarnen gick djupare in i skogen, en sorts blandning av höljen och djungel. Det här såg bra ut.

Oleg försökte sätta på sitt luktsinne. Han är också övermänsklig, bättre än någon blodhund. Men genast kom en mängd olika dofter in i mina näsborrar. Inklusive barnkroppar av unga partners, och svettiga hästar och ponnyer, och många örter och andra djur. Det är inte ens klart hur snifferhunden kan räkna ut det.

Det finns ingen sådan kakofoni av aromer här att djävulen kan reda ut dem.

Paul flinade och frågade:

- Vill du lista ut ett lejon med näsan?

Oleg nickade och plockade en blomma med sin bara fot:

- Jag kommer bara att ta reda på det genom att lukta!

Edik noterade:

- Lejonet måste fångas med bete. I det här fallet är det bäst att använda tjutet från en lustfylld hona.

Stella blev distraherad och sa:

- Wow! Jag kanske borde göra det här!

Paulus invände:

- Nej! Jag är den äldsta av er, och jag har den starkaste rösten, och jag har mycket jakterfarenhet.

Oleg ville säga att han var den äldsta, och detta är verkligen sant enligt kalenderår, men han bestämde sig för att det var bättre att inte bråka - ingen skulle tro det ändå. Dessutom vet han inte hur man imiterar tonaliteten hos ett kvinnligt lejon? Faktum är att låt Paulus lära honom. Det finns inget skamligt här!

Pojkegeniet tog sina bara tår och plockade någon mycket ljus och exotisk afrikansk blomma. Och han överlämnade den till den söta och söta tjejen Stella. Hon böjde sig som svar och kvittrade:

- Nåd!

Och Paul puffade ut sina rosiga, barnsliga kinder och började dra ur sig några ljud som påminde om ett djurvrål.

Oleg började lyssna noga på tonaliteten för att själv imitera dem ibland.

Olika tankar kom in i pojkens huvud. Till exempel att barn är underbara krigare och kan mycket. Och att han genom att bli mindre bara vann - det var svårare att slå honom. Om du behöver nå frukten hoppar den helt enkelt.

Pojkegeniet plockade upp en bit trasig bark med sina bara tår och började rita något på ett kardborreblad. Mer exakt avbilda en tank. Och inte enkelt, utan pyramidformigt. Detta var en av hans idéer i science fiction-romaner. Där liknande exotiska men effektiva maskiner användes.

Denna stridsvagn hade stora, rationella pansarbackar från alla vinklar. Vilket gjorde den väl skyddad från alla håll, och speciellt från luftangrepp.

Till exempel, i science fiction-verk som serien "Captain Fuhrer" eller "Nuclear War", gav denna form av stridsvagnar tyskarna ett utmärkt skydd mot amerikanska attackflygplan och bombplan.

Tja, det här är naturligtvis fantasi, även om under det tjugoförsta århundradet kunde en pyramidformad tank spela en betydande roll. Och den borde sättas i drift. Speciellt om du gör sådana maskiner små, mobila och med en besättning på bara en person.

Detta skulle vara ett mycket effektivt vapen under det tjugoförsta århundradet. Det verkar som att det militärindustriella komplexet var intresserad av det och i strider skulle stridsvagnen ha presterat bättre än Armada.

Olegs resonemang avbröts. Pojkens skarpa hörsel kände att någon stor smög runt på mjuka men kloriga tassar. Av ljudet att döma väger den här besten mycket. Och eftersom det inte finns några tigrar i Sydafrika är detta helt klart ett lejon.

Oleg viskade till Paul:

- Det ser ut som att Numba kryper!

Prickskytten frågade:

-Du menar lejon?

Pojkegeniet nickade:

- Ja, långmanad!

Paul sa med ett leende:

- Alla Mauser-skyttar kan inte penetrera ett lejon. Men min pistol kommer garanterat att klara detta.

Oleg föreslog:

-Kan jag döda lejonet?

Prickskytten skrattade:

- Du? Du har inte ens en dolk! Vad gör du med dina bara händer?

Pojkegeniet utbrast:

- Och med bara händer och bara fötter!

Stella skrattade och gnisslade:

- Det här är verkligen en riktig man! Att gå efter ett lejon även utan dolk - det måste du fortfarande kunna göra!

Oleg sjöng skämtsamt som svar:

Jag är vän med björnen,

Jag är vän med björnen...

Jag går ut utan rädsla!

Om jag är med en kompis!

Om jag är med en kompis!

Och en björn utan en vän!

Därefter blev barnen tysta. Paul viskade:

- Okej, prova! Om något händer så blåser jag ut lejonets hjärnor!

Oleg lyssnade. Lejonet närmade sig. Nu kunde Stålmannens känsliga näsborrar urskilja den syrliga lukten av en stor katt. Oleg är odödlig, och lejonet kommer inte att döda honom i alla fall. Pojken trodde till och med att detta inte var mod från hans sida - det kunde vem som helst med en osårbar kropp göra.

Men lusten att uppleva något nytt rådde. Dessutom kom Tarzan att tänka på. Ot slogs också med lejon. Vanligtvis är sanningen att hålla en dolk. Men i romanen: Tarzan och hans djur besegrade en man en ganska stor panter med sina bara händer, utan vapen. Och det här var imponerande, och Tarzan är trots allt inte odödlig. Jag undrar om det fanns några verk om denna supermowgli efter andra världskriget? Tarzan var många år gammal under USA:s militära operationer mot Japan. Trots allt hade Tarzan redan under första världskriget en vuxen son! Och han såg ut ungefär trettio. Något highlander syntes också.

Tänk dig till exempel att Tarzan skulle hamna i det tjugoförsta århundradet? Vad kul och roligt det skulle vara! Och vem skulle Tarzan, denne Rambo, slåss med? Kanske med Ben La Den? Den sista banditen i verkligheten liknade en seriehjälte. Och USA behöver hjältar. Amerika behöver en ung, stark och energisk ledare, inte ett gammalt vrak!

De tog Oleg och viskade:

Krig rasar i universum,

Krig utan någon speciell anledning...

För detta behöver du ungdom,

Antirynkmedicin!

Jo, han känner att lejonet närmar sig och kommer närmare och närmare. Huvudsaken här är att djuret inte luktar dem. Oleg var dock säker på att han i sin odödliga kropp skulle kunna komma ikapp den stora katten. Dessutom är det inte ett faktum att ett lejon kommer att fly från barn. När allt kommer omkring skulle detta vara en skam för djurens kung.

Oleg och andra barnkrigare såg Numba komma ut ur snåret och samtidigt titta sig omkring och skaka i manen. Odjuret är ganska stort, till och med för ett lejon, och fangtänder, ungt och varmt. Uppenbarligen vill han smaka på honan.

Oleg viskade till Paul:

- Huvudsaken är att inte skjuta! Jag själv!

Och pojkegeniet hoppade ut på gräsmattan med blommor. Av någon anledning trodde han att lejonet skulle slåss. Men det kraftfulla rovdjuret tittade på den lille pojken med förakt. Han måste erkänna, människoungen verkade inte vara en seriös motståndare. Men redan de första tecknen på hunger började morra i magen på det köttätande rovdjuret. Och utan att tänka efter rusade lejonet mot pojken.

Oleg såg rovdjurets rörelser som i slow motion. Den odödliga pojken föll på rygg och lät lejonet passera över honom och kastade monstret med sina bara, starka, muskulösa ben.

Och djungelns herre flög över från stöten och slog ryggen.

Vilket fruktansvärt vrål det blåslagna lejonet gjorde.

Oleg hoppade upp och sjöng:

Ge inte upp, ge inte upp, ge inte upp!

I en kamp med monster är pojken inte blyg!

Du kämpar, du kämpar, du kämpar

Vet att allt kommer att bli bra och okej!

Lejonet rusade igen, men pojken hoppade över honom och sparkade honom hårt i rumpan med sin bara häl. Rovdjuret morrade av rädsla. Oleg tog tag i hans svans med händerna och drog honom. Lejonet flög tillbaka med ett vilt tjut och föll ner igen.

Pojken vrålade:

- Vi kommer att bli modigare och modigare än ett lejon!

Och när rovdjuret försökte attackera igen, skulle terminatorn Olezhka ta det och ladda det i hans haka. Ja, med sådan kraft att mina tänder bokstavligen ramlade av. Och med blod.

Superman Boy, som styrde kampen, kvittrade:

Horisonten är fylld av ett blodigt sken,

Och dånet av explosioner kan höras på avstånd!

Lejonet försökte attackera igen, men fick en hård roundhouse-spark från en bar barnsfot, snabb som en blixt. Och lejonet kastades tillbaka igen med kolossal kraft, och ben och bloddroppar föll.

Paul utbrast med beundran:

- Det här är en superfighter!

Oleg kände spänning. Han började slå lejonet av all kraft med sina bara, starka, pojkaktiga ben, som slog som stålkofot. Och samtidigt sjöng den unga gladiatorn och terminatorn i en flaska:

Leo är en krympling i tänkandet,

Tigern är källan till alla problem...

Mer intressant än en person

Det finns ingenting i världen!

Och återigen kommer supermannen sparka sina bara ben, som är muskulösa, som om de var vävda av tråd mot lejonet, och tillägger:

Mer intressant än en person

Det finns ingenting i världen!

Vi är från stenåldern -

Vi skickar hälsningar till Jupiter!

Oleg gjorde en trippelvolta och slog igen sina bara fötter i lejonets hud och bröt revbenen. Blodiga bubblor strömmade från rovdjurets mun. Det här såg riktigt coolt ut.

Stålmannens pojke fortsatte att slå monstret och sjöng:

Vi dödar, vi dödas,

Hur ofta stämmer inte detta...

Jag följer ödet som en skugga,

Och jag börjar vänja mig vid diskrepansen!

Stella twittrade:

- Avsluta lejonet, avsluta!

Oleg fortsatte smällen och sparkade mest. Och det här var inte barns lemmar, utan riktiga kofot. Och de krossade benen ordentligt.

Terminator boy sjöng:

Blås, blås, ännu ett slag,

Ännu ett slag och sen...

Pojken visar en present

Kastar en uppercut!

Han för lejonet till hörnet,

Så att rovdjuret inte lämnar...

Monstret är besegrat och på golvet,

Han mår inte bra!

Lejonet höll på att tappa i styrka, och så småningom släppte det blodiga strömmar ur munnen, eller snarare hela bäckar, tystnade det.

Hans tassar ryckte fortfarande i en halv minut, men Paul kunde fortfarande inte stå ut och sköt i huvudet och utbrast:

- Som en barmhärtighetshandling!

Oleg sa sarkastiskt:

- Titta, han är så listig! Visa mig hålet i ditt huvud och säg att du själv dödade lejonet!

Paul skakade negativt på huvudet:

- Nej! Vi ska berätta sanningen, hur det gick till!

Stella bekräftade och stampade med sin bara, barnsliga fot:

- Vi ska berätta allt som det är!

Edik bekräftade:

- Ja! I vår ålder ljuger inte barn, de hittar bara på saker!

Paul anmärkte:

- Lejonet är ganska tungt, nästan tre centner. Tydligen ska vi flå den på plats och ta bort huden! Det blir svårt att transportera det helt! Våra ponnyer tål det inte!

Oleg sa med ett leende:

- Jag bär det själv! Tro mig jag kan göra det!

Edik utbrast med beundran:

- Det här är en hjältepojke!

Stella gnisslade:

- Det är det - låt lejonet visa hela vårt byte!

Paul tvivlade:

- Du kommer att ta med ett sådant kadaver till lägret. Ja, bara en hjälte kan lägga henne på sin axel.

Oleg utbrast självsäkert:

- Styrka sitter inte i musklerna, utan i huvudet!

Och pojken Stålmannen lade lejonets kadaver på hans axlar. Sedan, bara för att vara mer övertygande, började han springa. Hans nakna, barnsliga klackar blinkade.

Fem ryttare, inklusive en flicka, sporrade sina miniatyrhästar. Här återvände barnlaget med byte, och utan förluster. De unga krigarna hade roligt och de sjöng:

Soldater kämpar för sitt hemland,

De är flickor, barfotakillar...

Samtidigt, låt oss säga ärligt - bra jobbat,

De gav britterna svårt!


Även om det inte är lätt för dem,

Kämpa hårt mot en oräknelig hord...

Pojken håller pistolen som en åra,

Trots allt vet boerna att barn är vana vid att slåss!


Vi människor dämpas av övergrepp,

Kriget har pågått i månader...

Alla döttrar och söner är i strid,

Och vi tror att Jesus kommer att uppstå för oss!


Vi vill vara oberoende

Bli inte ett annat brittiskt land...

Tråden i vårt liv hotar att avbrytas,

Så att själar rusar till himlens sköte!


Tja, pojke, var inte blyg i strid,

Låt inte din ära trampas under fötterna...

När allt kommer omkring är mannen en örn, inte en blyg sparv,

Och för fienderna kommer striden att sluta med nederlag!


Även om det finns många onda engelsmän,

Och med dem är araberna och hinduerna...

Dimma skymmer våra ögon,

Men afrikanska krigare är inte fegisar!


Vi svor att försvara fäderneslandet,

Det onda lejonet kommer inte att få oss på knä...

Du skriver ner det i din anteckningsbok, pojke,

I alla kommande generationers namn!


Den orangea republiken blommar,

Och Transelvan kommer att täckas med blommor...

Vi kommer att gå till kommunismen nu,

Att fylla den ljusa världen med drömmar!


Vår befälhavare, den mest ärorika Jean fransmannen,

Ledaren samlade ihop laget från ungdomar...

Han är väldigt fin som Jesus

Han kan göra krigare och barn!


Vi kommer att bryta igenom vilken front som helst, tro mig killar,

Och självklart kommer vi att besegra britterna...

Om vi behöver attackera ens ett fort,

Och pojken kommer att bli en tapper hjälte!


Nej, de unga männen behöver inte rodna,

Pojkens mustasch slog åtminstone inte igenom...

Och om du behöver dö i ära,

Det här är vad pojkarna föddes till!


Om det behövs flyger vi till Mars,

Det här är våra pojkar och flickor...

Vi kommer att visa, utan villkor, högsta klass,

De kommer att bryta lejonets rygg, tro mig killar!


När kriget med fienden tar slut,

Vi ska driva ut britterna ur Afrika...

Den onde Satan kommer inte att styra,

Tro mig, vi kommer att besegra vilken hord som helst!


Herren Kristus kommer att återuppväcka de förlorade,

Och människor kommer för alltid att vara i Guds rike...

Vi får inte fälla fler tårar,

Var inte i skamligt andligt slaveri!


Tror att Eden kommer att finnas på hela planeten,

En tid av ära, glädje och lycka...

Detta är tiden för härlig förändring,

När åskvädret och dåligt väder försvinner!


Och alla kommer att bli som en kerub,

Snygg, ung och så klart välmatad...

Barn, vi kommer faktiskt att besegra våra fiender,

Fienden kommer att bli helt slagen!


Och då kommer koltrasten att sjunga vår hymn,

Deras triller är vacker, underbart majestätisk...

Och den friska doften av vårens åskväder,

Och en ny, gratis kraft!

Så boerbarnen sjöng, och det här är ett ungt barfotalag. De rörde sig en bit bort från vägen och närmade sig en bäck. Vi tog den och åt ett mellanmål. Just då sköt Paul en zebra.

Oleg var hungrig vid det här laget och njöt av det färska köttet. Barnen åt och pratade.

Paul anmärkte:

-Du har övermänsklig styrka. Du kanske är från en annan värld?

Oleg förtydligade:

- Försöker du berätta för mig om jag kommer från en annan planet?

- Ja, det kan man säga!

Pojkegeniet svarade med ett leende:

- Jag vet med säkerhet att allt omöjligt är möjligt! Men du måste bara tro på det med ditt hjärta!

Paul skrattade och noterade:

- Ja, det här är roligt på sitt sätt!

Och prickskyttpojken stack ut tungan. Samtalet verkade roligt. De unga krigarna fräschade upp sig och gick vidare. Sedan hörde Oleg engelska och noterade.

- Det finns en engelsk skvadron fem mil från oss!

Paul flinade och frågade:

- Vad är en hel skvadron? Eller mindre?

Oleg ryckte på axlarna och svarade:

- Minst tvåhundra ryttare. De flesta är araber, men befälhavarna är engelsmän. Hur vill du ta kampen eller lämna den till nästa gång?

Paul log och svarade:

"Jag vill inte riskera mina barns liv." Annars hade jag borstat dem. Så de kommer inte för oss, eller hur?

Pojkegeniet svarade självsäkert:

- Inte än. Men om det behövs kan vi attackera dem också.

Stella föreslog:

"Vi kommer att leverera lejonets kadaver till lägret, och sedan kommer vi tillbaka och räkna revbenen för den här skvadronen." Inte i brand än!

Paul nickade:

- Låt oss gå mot lägret!

Och fem hästar, tillsammans med en barfotapojke, tog den och rusade. Den här gången drevs miniatyrhästarna av Rebeta och flickan med all kraft, även med sporrar. Oleg gick dock fortfarande om dem med tyngd och sjöng till och med:

Och varför, varför, varför,

Var trafikljuset grönt?

Och för att, för, för att,

Att han var kär i livet!

Och alla springer, springer, springer -

Och jag springer!

Och alla springer, springer, springer,

Och jag springer!

I en tid av fart och tomtebloss,

Han tände själv...

Så att på jorden, både din och min,

Det gröna ljuset lyser!

Oleg var den förste som sprang in i lägret. Trots den fantastiska synen: en barfota pojke i shorts som bar kadaveret av ett stort lejon, slagen och blodig över det, blev de unga krigarna inte förvånade.

Tvärtom, Oleg hälsades med jubel. Det här är verkligen extremt coolt. Dessutom är det besegrade monstret mycket större än barnet som bar det.

Pojken överlämnade kadavret till killarna. De började skära upp den. Vilket generellt är jättebra. En sådan liten, men ljus seger.

Och krigarbarnen är förtjusta.

Paul och hans team kom senare. De hälsades också med ära.

Stella meddelade:

- Tja, killar, det finns något att göra! En engelsk skvadron strövar i närheten, det är dags att tunna ut den!

Paul nickade och bekräftade:

- Två dussin killar - en mot tio räcker för att slå ut alla!

Fanfaren bekräftad:

- Den här affären! Välj ditt lag!

Paul valde snabbt ut killarna. Nästan alla av dem var ännu yngre än honom och alla barfota. Men de visste hur man skjuter bra, även om hälften hade lätta Mauser-modeller.

Killarna galopperade iväg och Oleg var förstås med. Han ville också slåss. Även om det finns en flimrande tanke i hjärnan, är det inte synd att döda människor?

Men om du tar Bibeln, då dödade dess hjältar, och hur de dödade. Speciellt kung David. Och du kan också minnas Simson. I synnerhet, genom att kollapsa templet, dödade han mer än tre tusen människor. Men i templet fanns inte bara manliga krigare, utan också kvinnor och barn. Ja, det här är en riktigt konstig moral. Du kan också komma ihåg Elisha, som satte björnar på barnen, och de slet isär fyrtiotvå barn.

Tja, det finns inget att säga om Koranen. Alla religioner har tolererat våld och mord på ett eller annat sätt. Och buddhismen hindrade inte alls japanerna från att slåss fanatiskt och frenetiskt.

Så kämpa och skaffa erfarenhet.

Paul anmärkte med en söt blick:

- Den som försvarar sitt hemland är ingen mördare!

Edik fnissade och anmärkte:

- En soldat är både en mördare och inte en mördare. Här, som man säger... Allt är relativt!

Oleg svarade med ett skratt:

- Och Einsteins relativitetsteori har ännu inte uppfunnits. Och i allmänhet är det falskt, eftersom fotonen har vilomassa. Om fotonen inte hade någon vilomassa skulle det inte finnas någon fart. Det betyder att ljuset inte skulle reflekteras från spegeln!

Paul gnisslade:

- Jag förstår inte, vad pratar du om?

Pojkegeniet sa:

- Slå mig i ansiktet med en tegelsten!

Därefter ökade barntruppen med killar som inte såg ut mer än tolv år sin smidighet. Ja, att slåss med ett sådant lag med tio gånger så många motståndare verkade som en chansning, och en hel del fräckhet.

Stella noterade:

- Ändå, i det här kriget, som i en saga, är fienden talrik, men dum. Vi är små, men avlägsna, och vi vinner alltid!

Paul twittrade:

Men för att vara ärlig,

Jag besegrar alla!

Krigarbarnen körde:

Det kan inte vara, det kan inte vara...

Prickskyttpojken morrade:

- Oleg berätta!

Superman Boy stöds:

- Ja absolut!

Och de unga krigarna satte fart. Deras strategi för striden var ganska enkel. Nämligen att attackera fienden och skjuta på avstånd. Samtidigt kommer du själv att hamna i bakhåll.

Paul noterade:

- Vi är som en boxare - vi håller fienden med en lång vänsterjabb! Och vi utsätter oss inte för risker!

Oleg sjöng som svar med ett leende:

Vi kommer djärvt att gå ut i strid,

För Holy Rus...

Och vi ska kasta för henne,

Ungt blod!

Superman Boy var verkligen väldigt målmedveten och cool. Trots allt är britterna, även om de är en kulturnation, inte alls änglar.

Deras dova samtal kan redan höras. En hel skvadron - tvåhundra ryttare - letar efter något och bör få en kamp innan den springer in i ett läger där barn och tonåringar i bataljonen av sossar bor.

Unga krigare närmar sig skvadronen. Faktum är att de flesta av soldaterna är araber och svarta. Och att Storbritannien sätter in sextiotusen mot fyra tusen boer. Förhållandet är ett till femton. Även i händelse av en frontal attack, försök att slå tillbaka så här. Men fienden kommer att försöka utflankera.

Paul viskade:

- Skjut bara på kommando och håll huvudet nere. - Och så rynkade pojken pannan och frågade Oleg.

- Skulle du åtminstone ta ett vapen, eller hur ska du slåss - krossa britterna med bara händer och bara fötter?

Terminator Boy nickade:

- Vad kan man prova ändå! Låt mig lägga undan dem!

Stella fnissade och noterade:

- Och vad? Det skulle vara roligt!

Paul noterade:

- Är du inte rädd för att dö?

Oleg skrattade och svarade:

- Och jag är charmad! Oroa dig inte för mig!

Edik twittrade:

I detta rop finns en törst efter en storm,

Ilskans kraft, passionens låga...

Varför blåste du upp dina biceps?

Låt oss slita skurkarnas munnar!

Därefter kommer krigarpojken att skratta! Det här ser extremt roligt ut.

Så deras lilla avdelning närmade sig skvadronen inom räckhåll för ett gevärsskott. Det var tydligt att britterna hade målat sig khaki. Men detta gjorde dem inte mindre märkbara.

Oleg accelererade kraftigt. Han hade inget vapen, men han förväntade sig att få ett i strid. Utåt såg det ut som om en barfotapojke med en naken, mycket muskulös bål rusade, som i accelererad fotografering. Och den fortsätter att accelerera och överskrider en gepards hastighet. Engelska, arabiska och svarta soldater började skjuta. De öppnade eld mekaniskt. Och Oleg, kraftigt accelererande, slog löjtnanten som satt på sin häst i hakan med sin bara, barnsliga häl.

Käken tappade av det förkrossande slaget, och den engelska officeren föll utslagen.

Oleg hoppade upp och med barfota, barnsliga ben, men starka som stålstänger, fällde han ytterligare två araber på deras hästar. De lyckades precis få tag i sina sablar.

Terminator boy tog upp det här vapnet. Av glansen att döma var det bra, vässade blad. Och det eviga barnet rusade för att hacka och riva sönder kavalleriet i lejonets imperium. Mitt i bullret öppnade också kämparna från den lilla boeravdelningen eld. Så det blev hård skjutning.

Oleg högg och slog sina fiender med sina bara, starka, dödliga fötter och sjöng samtidigt:

Vad ska vi göra i Albion?

Var är grodor för lunch...

De skingrades som fångar i en zon,

Grannen gav ett slag och ett lik!

Det är sant att terminatorpojken trodde att det faktiskt är fransmännen som äter grodor till lunch, inte britterna!

Och Jean Grandier är bara en fransman. En nation vars kejsare var Napoleon Bonaparte.

Oleg högg med svärd tills huvuden rullade och kvittrade:

Jag är en krigare, även om jag är ung,

Han kämpade för sitt hemland mellan stjärnorna...

Jag ska ge flickorna en bukett,

Och motståndaren krykade ihop av rädsla!

Jag skulle vilja fortsätta sången, men på något sätt flög ramsan ur mitt huvud. Men de vassa sablarna blinkade förbi. Och engelsmännens huvuden föll av som kålhuvuden. Och benen på det odödliga barnet bröt både käkar och skallar. Och det var extremt coolt.

Ja, och barnen sköt. Och mycket exakt. Paul slog utan att missa ett slag, men hans dödliga gevär var sämre i eldhastighet än Mausers. Britterna försökte skjuta tillbaka. Men det blev väldigt kaotiskt. Och förlusterna fortsatte att öka.

Oleg sa malplacerad:

Det är inte lätt att vara snäll

Vänlighet beror inte på höjd...

För att vinna striden,

Konstigt nog måste man vara snäll!

Och terminatorpojken undvek maskingevärsprängningen och hoppade. Och han högg med sina sablar, så att han högg några av dem, och tog även av huvudena på några, varefter han kvittrade:

Jag är den coolaste pojken

Visst hugger jag vackert...

Jag kommer att bryta min käke med min fot,

Färgen på vårt lag!

Och Oleg tog upp ett maskingevär och började slå de engelska, arabiska och svarta ryttarna med den. Och detta visade sig vara väldigt dödligt. Och så många människor lade sig i högar under kulspruteeld.

Terminator Boy sjöng:

Gunnern laddade djärvt bandet,

Och Maxim slår ner som en blixt...

En pojke i shorts klottrar en kulspruta,

Och maskingeväret lyder honom!

. KAPITEL nr 21.

Å ena sidan är det inte bra att döda människor. Men britterna är inte heller änglar. De fångade en pojke, Serge, bara elva år gammal. Och barnet beordrades att omedelbart förhöras.

Hur kan detta göras effektivt? En pojke i shorts med händerna bundna bakom ryggen fördes in i förhörshyddan. Barnet hade redan ont, så två långa araber band hans barns händer bakifrån, armbåge mot armbåge. Och pojkens axlar var vridna, och ligamenten var mycket smärtsamma. Dessutom gick barnet medvetet genom nässlorna med bara, barnsliga fötter, vilket ökade lidandet.

Och nu var pojkens sulor och fötter redan täckta med nässelblåsor.

Och nu väntade en tortyrkoja på Serge, där det vid ingången luktade bränt kött.

Pojken var rädd, men han bet ihop tänderna hårdare för att hindra dem från att tjattra. Och så förs han in i själva rummet. Hörbara stön. En naken tjej hänger på ett ställ. Hon är all randig med en piska. En brazier flammar under skönhetens bara fötter. Och hennes bara vrister är fastklämda i ett ekblock bundet med järn. Därför lider flickan samtidigt av elden som steker hennes bara sulor, och av att sträckas på ställningen och av piskan med vilken bödeln piskar henne.

En blandning av blod och svett droppar från flickans rygg och sidor.

Bödlar i röda dräkter och förkläden, händerna i handskar. Dessa är verkligen monster.

Så under tortyren finns det en läkare och två sjuksköterskor i vita rockar.

Pojken var lossad och hans trasiga T-shirt och shorts slets av. Därefter tog läkaren hans puls, och sköterskan lyssnade på hans lungor.

Läkaren ritade upp hälsokvoten på tavlan.

Serge kände intensiv skam när han stod naken framför kvinnor. Sköterskan använde också en sked för att undersöka hans mun. Detta var både husrannsakan och läkarundersökning på samma gång.

Läkarna gav klartecken för tortyren. Ett par skriftlärda med bläckpennor förberedda för att anteckna vittnesbördet.

Serge greps av bödlarna och släpades i en speciell stol. Den var översållad med stålspikar.

Pojken sparkade desperat tillbaka, men allt var förgäves. Tja, vad kan ett barn göra mot stora och illaluktande vuxna?

De skruvade på den och de vassa spikarna grävde sig in i den nakna, barnsliga ryggen. Pojkens huvud och hals fixades också. Sedan fäste de armarna och benen på klämmorna.

Chefsförhörsledaren frågade:

- Ja, du kommer att prata!

Med en röst darrande av rädsla gurglade barnet:

- Nej! Jag tänker inte berätta!

Pojkens bara fötter började sedan böjas i onaturliga vinklar. Och det var verkligen väldigt smärtsamt. Barnens ben krassade. Barnets kropp var täckt av svett och på rygg och nacke och skinkor genomborrade törnen huden och blod droppade. Det var verkligen sofistikerad engelsk tortyr. Serge uthärdade det dock. Som en liten partisan stönade han med bleka läppar och darrande röst:

- Ah! Jag tänker inte berätta! Wow! Jag tänker inte berätta!

Och han vreds av bara barnsliga fötter, med avsikten att verkligen orsaka smärta, men inte att förlama honom.

Då bodde plattorna i bebisens bara sulor. För att täcka barnets fot med fördjupningar. Detta är också en sofistikerad tortyr. Strömmen slogs på och plattorna började värmas upp. Barnets bara fötter var heta. Och de värmde upp mer och mer och smärtan ökade.

Det luktade som brända, barnsliga fötter. Pojken led outhärdligt, men med ett stönande sa han:

- Nej! Jag tänker inte berätta! Åh, jag berättar inte!

Och barnet fortsatte att ha hälarna rostade. Men informationen gick inte att extrahera.

Sedan bestämde sig britterna för att fästa elektroderna på själva stålstolen och slog på strömmen. Dessutom var det till en början lite spänningar. Pojken blev lätt klämd av flytningarna. Sedan tilltog strömmen och barnet började brinna. Och det är mycket mer smärtsamt.

Kvinnan i den vita rocken tog och vred en annan strömbrytare. Pojken skakade redan allvarligt. Och hans blonda, tjocka hår reste sig rakt.

Chefsförhörsledaren vrålade:

- Säg till, pojke, annars torterar vi dig till döds!

Barnet stönade, blodig dregling kom från hans mun:

- Jag säger fortfarande inte! Jag tänker inte berätta!

P följde skylten. Och kvinnan i den vita rocken vred på strömbrytaren igen. Flytningen intensifierades, barnet började skaka ännu mer, och hans hud började till och med ryka.

Men pojken Serge babblade något ohörbart som var omöjligt att förstå. Men det var tydligt att han var fast besluten att inte säga något.

Läkaren i vit rock anmärkte:

- Ta det lugnt, barnets skurde får sluta!

Tjejsköterskan vred på strömbrytaren. Utsläppen försvagades. Röken slutade komma.

Pojken andades väldigt tungt. Huvudtorteraren anmärkte:

- Vi har precis startat valpen. Vi ger dig lite vila och läker dina sår, och sedan väntar racket och fästingarna på dig.

Serge sa med ett stönande:

- Nej! Jag tänker inte berätta!

En av bödlarna slog pojken i magen med en piska, så mycket att huden sprack och blodet rann.

Pojken ryckte och tystnade, hans barnsliga huvud föll åt sidan och hans ansikte blev blekt.

En läkare i vit rock varnade:

- Så du kommer att skicka honom till nästa värld. Barnet ska ta en paus.

Därefter började torterarna, tillsammans med två flickor i vita rockar, befria den olyckliga, utmattade pojken från sina bojor.

Varefter barnet, vars rygg var täckt av blodiga sår, och vars fötter brändes, och flytningar rann genom nervändarna, lades på en bår och fördes bort.

Och istället för honom placerades en annan vacker flicka i stolen, alla hennes kläder slets av och lämnade henne helt naken.

Och tortyren fortsatte med ett nytt offer.

Återigen lyssnade sjuksköterskorna på flickan, och läkaren kände hennes puls - för att tortera henne enligt vetenskapen.

Det här är den sortens fiende boerna hade. Det var därför de kämpade så häftigt, utan tvivel eller tvekan.

Nu drev pojkkrigarna och flickkämpen Stella riktad eld. Och de sköt så exakt att de engelska kavalleristerna inte hade någon chans.

Samtidigt slog den evige pojken Oleg Rybachenko araber, svarta och engelsmän med händer och fötter och skar också av huvuden med svärd, och allt blev väldigt smidigt och roligt.

Barnkrigarna dödade hela skvadronen och ingen överlevde. När bara ett dussin av engelsmännen återstod började de springa iväg. Men Oleg kom ikapp dem och slog dem i bakhuvudet med sin bara häl. Och fienderna blev verkligen utslagna.

Pojkkämpen tog den och sjöng:

Du kommer inte lämna mig någonstans,

Ni är verkligen tuffa fighters...

Och tro mig, du kommer att sjunga av smärta,

För pojkarna är fantastiska!

Och den unge krigaren kämpade och tog över fienderna med raseri. Och han slog dem med sina bara, barnsliga fötter på deras huvuden, tinningar och solar plexus.

Barnen blev så exalterade att de dödade alla tvåhundra soldater från den engelska skvadronen. Och de lämnade ingen till förhör eller språk för att veta det brittiska kommandots vidare planer.

Paul noterade med en suck:

- Vi har helt klart överdrivit det! Bokstavligen alla dödades!

Oleg sjöng på skämt:

Vi krigsbarn sköt väldigt hårt,

Och femhundratusen engelsmän fälldes!

Varefter det kämpande barnet skrattade. Och barnkrigarna började plocka igenom sina fickor och samla byte. Skvadronen hade några föremål stulna från lokala invånare. Dessutom fanns det kontanter i fickorna på soldater och framför allt officerare. Vilket var jättebra. Och de unga krigarna krattade ut allt till sista öre, eller öre.

Därefter tog de det och lade alla pengarna i en enda hög. Förutom kontanter fanns det även en del smycken, och till och med flera guldtänder som plundrarna drog ut.

Paul nickade med ett leende.

- Hälften av produktionen kommer att gå till republikens statskassan, och vi kommer att dela upp hälften på hela bataljonen!

Oleg nickade med ett leende, så oskyldigt och barnsligt:

- Det blir rättvist!

Pojken Edik sa:

- Vi har alltid gjort så här! Varje arbete ska belönas!

Därefter klev barnen av hästarna för att stretcha. Och sedan gick vi till lägret till fots. Det var skönt att gå barfota. Gräset kittlade de nakna, barnsliga fötterna på pojkarna och en flicka.

Oleg kände sig inspirerad och sjöng:

Vi är barn av Afrika nu,

Även om vi är stolta över vit hud...

I strid kommer vi att visa högsta klass,

Och vi slår demonen i ansiktet1


Även om vi fortfarande är små till växten,

Men varje krigare från blöjor...

I verkligheten känner barn örnar,

Vargungen är inte alls ett lamm!


Vi kan springa undan haren

Blinkande barfota klackar...

klara provet med ett A,

I ditt pojkaktiga element!


Varför lockar Afrika oss?

Hon har doften av rebellisk vilja...

Segrarna öppnade ett stormigt konto,

Av vår oändliga andel!


Kan slå ner en elefant

Och slåss mot ett lejon på pinnar...

När allt kommer omkring är barn fulla av sinnen,

Unga människors ansikten lyser starkt!


Vi skjuter som Robin Hood

Varför är britterna helt klart sjuka...

Låt Führern vara kaput,

Det är inte svårt för oss att göra slut på honom!


Vi kommer att orsaka sådan förstörelse

Att det brittiska lejonet kommer att darra...

Trots allt ett historiskt nederlag

Imperier av rent solsken!


En vis man regerar i Ryssland,

Det härliga namnet är Nikolai...

Förhärliga honom i dikter,

Så att den onde Kain inte reser sig!


Han kommer att leda Rus till seger,

Och besegra de onda japanerna...

Kommer att göra en hotfull vändning,

Vi drack koppen till botten!


Krig är verkligen svårt,

Floder av blodflöde...

Men vi slingrar åran här,

I den afrikanska viljans namn!


Boer är också en vit man,

Och det är besvärligt att döda sina egna...

Sådan är åldern det visade sig vara,

Allt som en ond tatuering!


Strömmar av blodflöde, vet

Avgrundens fackla brinner i eld...

Men det kommer att finnas himmel på planeten,

Herren kommer att utropa: tillräckligt många!


Vi kommer att ge för vårt fosterland,

Och själen och pojkarnas hjärta...

En kerub flyger över oss,

Som tur är öppnar han dörren!


En rasande eld rasar,

Ovanför vårt moder fosterland...

Vi kommer att slå fienden

Och vi kommer att leva under kommunismen!


Herren gick till korset för

För att planeten ska blomstra...

Och så stod Jesus upp igen

Ljuset lyste starkt!


Alla människor kommer att få ett härligt paradis,

I vilka ljusa tulpaner...

Så pojke, kör på det,

Utan att luta sig mot glasögonen!


Till fosterlandets ära, en stjärna,

Det är som att en fackla lyser över oss...

Vi är med Jesus för alltid,

Alla är barn i Eden för alltid!


Det är vackert att springa barfota

En pojke i en snödriva från en kulle...

Och om du behöver en knytnäve,

Han kommer att attackera den som är stolt!


Krigare av varje krubba,

Han ger sin själ till fäderneslandet...

Du slår motståndaren hårt,

Och ångra inte livets sanning!


Den otrognas grav väntar,

Vad är det som attackerar Holy Rus...

Vi ordnar en uppgörelse för honom,

Låt fienden inte gödas!


Draken blottade sina huggtänder,

Och den släpper ut strömmar av eld...

Dagarna i strid är åtminstone inte lätta,

När fienden attackerar!


Trupperna är på attack här,

Självklart utrotar vi dem...

Låt baconet vara kaput här,

Så att Kain inte åker till Kiev!


Vi kommer att återuppliva vårt Rus, tro mig,

Vi vet hur man kämpar modigt...

Vi kommer inte att besegra ett folk med en dröm,

Pojkar ska inte vara rädda!


När åskvädret lägger sig,

Planeten kommer att bli en, tro mig...

Vår lilla avskildhet kommer att passera,

Kärlek lagrad i barns hjärtan!


Och killarnas bara fötter,

De kommer att lämna daggdroppar på gräset...

Fullt av killar och tjejer

Vad berg och dalar vet!


Jag vill vara en pojke för alltid,

Det är roligt att leva och inte växa upp...

Att simma över havet i enbart badbyxor,

Jag kommer att besegra hajen i strid!


Och säkert flyga ut i rymden,

N a Mars, Venus och Merkurius...

I stjärnbilden där det finns en stor björn,

Och Sirus har sin egen egenhet!


När universum är vårt

Glada barn under fötterna...

Allt blir helt enkelt toppklass,

Med bakverk, honung och pajer!


Vi kommer att vara för alltid i det paradiset

Som, tro mig, vi kommer att bygga själva...

Jag älskar Svarog och Kristus,

Låt oss festa tillsammans med gudarna!


Det finns inga gränser för lycka

Låt det vara barn för alltid...

Nåd till alla i universum,

Var bara inte slarvig!


För vår jord och gräns,

Låt oss bygga försvarsljus...

Och det kommer att bli en rasande fest,

Och jag vet att stönen kommer att sluta!


Och ondskan kommer att försvinna för alltid,

Och det blir bara underhållning...

Människors drömmar går i uppfyllelse

Hjärtan fyllda av förlåtelse!


Min tjej är som en blomma

Brinner i Herrens trädgård...

Och utseendet är som en klar bris,

Fördriv underjordens lågor!


I kärlek som varar för evigt,

Vi kommer att vara i lycka utan gränser...

I familjens och faderns namn,

Det är dags att vara stolt över ditt öde!


Universums strålande ljus,

Kolla in den på min Rus...

Och riddarnas bragd sjungs,

Och Führern misslyckades med skallighet!


Nu är planeten som kristall,

Lyser av glädje och ljus...

Svarog är vårt nya ideal,

Med ditt strålande ljus!

Så sjöng Oleg Rybachenko med känsla och uttryck. Och resten av barnen tog upp den. Och det var väldigt coolt.

Därefter sköt de också en lokal zebra och återvände till lägret.

Paul noterade:

- Minus tvåhundra engelsmän. Man kan säga att det är jättebra! Men minus tusen är ännu bättre!

Oleg noterade:

- Det finns fler araber där än engelska. Här används koloniala trupper!

Prickskytten nickade:

- Höger! Men en fiende är en fiende, oavsett nationalitet. Men det faktum att de är araber gör dem inte till våra vänner!

Från berättaren tillade:

- Som svarta människor också!

Oleg noterade logiskt:

- I Transsylvanien och den orangea republiken är den svarta befolkningen fem gånger större än den vita befolkningen!

Paul muttrade:

- Än sen då?

Pojkegeniet noterade logiskt:

- Så vi måste ta in dem i vår armé! Vi måste ge lika rättigheter till svarta och vita!

Prickskyttpojken skrattade och svarade:

- Nej! Svarta är för fega för att vara krigare! Faktum är att bara en vit man är en född krigare!

Oleg svarade med att säga:

Den som är människa föds till en krigare,

Vi kom alla från apor...

Det spelar ingen roll vitt eller svart, det som spelar roll är legionen,

Må vi söka militär ära!

Stella sa:

- Det finns också bra svarta krigare, till exempel zuluerna, de har väldigt aggressiva stammar.

Paul mumlade med ett flin:

- Och vi kommer att vinna ändå! Och vi kommer att visa alla Kuzmas mamma!

Det började mörkna, solen hade redan gått ner. Barnen vandrar iväg till hängmattorna. Oleg bestämde sig också för att sova lite.

Det var ett dussin pojkar i ett rum och de snusade. Barn snarkar vanligtvis inte och somnar utan svårighet.

Innan de gick och la sig bad de en riktigt kort bön och tog en dusch.

Oleg kännetecknades av mycket framträdande muskler, och detta märktes. Det här är som en ung Hercules.

En av pojkarna noterade:

- Vilka muskler! Låt oss kalla honom Simson!

Oleg noterade:

- Till skillnad från Simson har jag inga flätor! Kanske är Hercules bättre!

Pojken från Ryssland Vanka nickade:

- Ja, Simson är bland judarna! Bättre Ilya Muromets!

En annan boerpojke invände:

- Få av oss känner din Ilya! Det skulle vara bättre att faktiskt ringa Hercules!

Pojkarna gjorde lite ljud, plaskade runt med varmt vatten och bestämde sig för att det var bäst att verkligen döpa den grekiske hjälten, som är en symbol för styrka, efter den grekiske hjältens namn.

Efter tvätt torkade barnen sig i handdukar och gick till sina hängmattor. De hade rum för ett dussin, och killarna bosatte sig vanligtvis i ungefär samma ålder.

Oleg snurrade på hängmattan, det var toppen. Men sömnen kom inte, eftersom den odödliga pojken praktiskt taget inte blev trött, och hans behov av sömn var mycket mindre än vanliga människors.

Sedan beslutade Oleg, för att snabbt somna, att sträcka sin fantasi lite.

Låt oss säga att 1943, när nazisterna redan letade efter ett sätt att bli av med ett krig på två fronter, erbjöd de allierade och först av allt Churchill detta alternativ till Führern. Han stoppar utrotningen av judar, och i gengäld förklarar de allierade vapenvila, inleder förhandlingar och stoppar fientligheterna.

Och Hitler var smart nog att gå med på detta. Dessutom hade Tyskland faktiskt problem med arbetskraft och teknik. Sedan bombningarna av det tredje riket upphörde ökade vapenproduktionen, tack vare den aviserade totala mobiliseringen, i en snabbare takt. De senaste tigrarna och pantrarna anlände till fronten i stort antal. Och Führern gav order om att lansera den nyaste jaktplanen ME-309 i produktion. Detta fordon hade mycket kraftfulla vapen - tre 30 mm kaliber luftkanoner och fyra maskingevär. Och hastigheten var 740 kilometer i timmen, vilket var ganska mycket på den tiden. Men detta flygplan började gå i produktion först sommaren 1943.

Dessutom ville Fuhrer testa musen, som genomgick serietestning, och lejonstridsvagnen i strid. Dessutom ville tyskarna också starta Yu-288 i produktion, ett bombplan som bar fyra ton bomber under normal belastning, och alla sex när de var överbelastade.

Jo, Focke-Wulf är en formidabel maskin i serien. Den nyaste modellen kunde ha sex luftkanoner. Och tack vare sin kraftfulla rustning kan den även användas som attackflygplan och frontlinjebombplan.

Utöver det fanns även X-129 attackflygplan, som nu tillverkades i stora mängder, och mycket mer.

"Ferdinand" har också redan släppts - 89 hittills. Detta är den mest kraftfulla självgående pistolen. Och den har en kraftfull 88 mm 71 EL-pistol och frontpansar på tvåhundra millimeter och sidopansar på åttiofem. Pröva dessa.

Men Führern visade tveksamhet i Operation Citadel. I sista stund sköts offensiven upp igen. De allierade och det tredje riket kom överens om att byta fångar. Således var betydande styrkor, inklusive piloter, tvungna att anlända till Tyskland. Och betydande styrkor anlände till Italien.

Plus, "Mouse" klarade testet, som visade tillfredsställande resultat, och fordonet var redo för strid. Och Führern ville prova dem längst fram. Samtidigt avslutades arbetet med stridsvagnarna Lion och Tiger-2. Så Operation Citadel började aldrig i juli. Och den 1 augusti gick Stalin själv till offensiven. Närmare bestämt gav han order om att flytta fram Röda armén.

Strejkerna genomfördes både i Oryol- och Kharkov-riktningarna. Hårda strider utbröt. Tyskarna förväntade sig i allmänhet detta och grävde många befästningar. Dessutom togs ytterligare styrkor in. Både från Afrika och från Italien och Europa. Här kunde i allmänhet tyskarna överföra trupper från Grekland och Balkan. Trots att Bulgarien inte kämpade, lämnade det sina trupper i Jugoslavien, Grekland och Albanien och befriade tyska enheter. Och Italien gjorde samma sak i Frankrike och Norge.

Således hade tyskarna fler styrkor på Kursk-bukten än i verklig historia.

Speciellt antalet luftvärnskanoner lades till, eftersom det inte fanns något krig i väst, och antalet kanoner från Atlantmuren och Siedrich-linjen.

Så tyskarnas försvar var skiktat och ganska kraftfullt.

Dessutom visade sig Pantern vara en mycket effektivare stridsvagn i försvar än i attack. Dess långpipiga, snabbskjutande kanon fungerade bra bakom skydd och i bakhåll, och dess frontpansar var starkt. Både "Tiger" och "Ferdinand" visade utmärkta prestationer i defensiva strider.

Kort sagt, sovjetiska trupper kunde bara kila in i den tyska försvarslinjen till priset av enorma förluster, och attacken stoppades.

Striderna pågick till senhösten. Monster dök äntligen upp längst fram: "Tiger"-2 som vägde sextiosju ton, "Lion" som vägde nittio och "Mouse" som vägde etthundraåttio.

Men de tyska mastodonterna rättfärdigade sig inte. Speciellt Maus, en stridsvagn som var för tung orsakade problem under transport, lossning och strid. Och på hösten, i leran, liknade den fullständigt en kista. "Lion" hade också liknande problem. Och bara Tiger-2, även om det också var ett problematiskt fordon, användes på något sätt i strid.

Jagdpanther självgående pistol presterade något bättre. Detta fordon hade bra rustning, särskilt framtill, bra beväpning och relativt normal körprestanda jämförbar med Panther.

Frontlinjen blev inaktiv. Sovjetiska trupper kunde inte bryta igenom det nazistiska försvaret i centrum. Det fanns många likheter med första världskriget. Tyskarna var fortfarande i defensiven och gick inte vidare.

Vintern kom. Och Sovjetunionen hade ett dilemma - att attackera eller samla styrka. Stalin valde offensiven.

I allmänhet är valet klart - på vintern kämpar tyskarna sämre, och ryssarna gör det bättre. Men den här gången var krautarna redo att övervintra. Och samtidigt fanns det inga ännu större pest, och det gjorde försvaret lättare.

Till skillnad från verklig historia började tyskarna producera Jagdpanther i stora mängder, som är bra i försvar och relativt lätt att producera. Och detta är naturligtvis ett starkt drag. Med tanke på att "Jagdpanther", baserad på "Panther"-chassit, började produceras i verklig historia sedan juni det fyrtiotredje året, om mer uppmärksamhet hade ägnats åt det, kunde kriget ha dragit ut på tiden.

Röda armén ryckte fram i södra Ukraina, men gjorde nästan inga framsteg. Det gick inte att bryta nazisternas starka försvar nära Leningrad. Det värsta var att Röda armén inte hade överhöghet i luften - all flygning låg i öster, och attackflygplan och frontlinjens bombplan var inte så effektiva. Dessutom var nazisterna inte underlägsna i teknik, och de hade tillräckligt med legeringselement.

Dessutom slutade västländerna att leverera under Lend-Lease, och nu måste allt köpas för guld. Och detta påverkade krigets gång.

Och de allierade sålde olja till Tyskland och nu hade Wehrmacht inga problem med bränsle.

Så offensiven kommer att äga rum i december i södra Ukraina, i januari i Leningrad-regionen och i februari i centrum. Och i mars blev det ingen framgång i norra Ukraina. Nazisterna fortsatte att hålla fronten.

Nu stod Hitler inför ett dilemma: att attackera eller att samla styrka? Hermann Göring föreslog en luftoffensiv som ett alternativ. Genom att förlita sig på de senaste jetflygplanen, kryssningsmissiler och ballistiska missiler. De senare var dock för dyra och svåra att tillverka. Och istället bestämde man sig för att förlita sig på jetbombplan.

Det är väldigt svårt att komma in i dem och från luftvärn och stridsflyg kan inte komma ikapp.

Också i serien dök upp en bättre skyddad version av Tiger-2 och Panther-2. Den sista var ganska bra. En pistol på 88 mm och 71 kaliber, med en vikt av femtiotre ton, en motor på niohundra hästkrafter, en skrovpanna på hundra millimeter med en lutning på fyrtiofem grader, sextio sidor och en tornpanna på en hundra och femtio millimeter.

Även utseendet på den mer kraftfulla T-34-85 i Sovjetunionen, istället för T-34-76, kunde inte ge denna maskin en fördel.

Den första stora stridsvagnsstriden ägde rum i maj. På ena sidan finns en T-34-85, och på den andra finns en "Panther"-2.

Så Gerdas besättning kör den här tanken. Flickorna är glada och självsäkra. Den tyska kanonen är mycket stark och kan penetrera ett sovjetiskt fordon på ett avstånd av tre och en halv kilometer. Detta är verkligen kraftfullt.

Och Gerda skjuter med bara tår, och slår ut sovjeten trettiofyra... det brinner.

Och den blonda tjejen vrålar:

- Jag är jätteduktig och helt enkelt super!

Sedan skjuter Charlotte. Och han slår mycket skickligt ut, eller snarare förstör, en sovjetisk självgående pistol, så mycket att granaten exploderar och detonerar. Och den rödhåriga krigaren vrålar:

Du kommer inte hitta en vackrare tjej

Gå runt i hela vårt rike!

Ja, om du hittar det,

Du kommer att gå vilse för pfening!

Flickan Christina skjuter också från en kanon. Slå IS-2 på avstånd. Den här bilen kan vara farlig, och den har en kraftfull 122 mm kaliberpistol. Det är sant att tornets panna bara är hundra millimeter och utan en rationell lutning. Och den tyska kanonen tar det på långt avstånd.

Christina skjuter med bara tår och twittrar:

- Jag kan döda alla! Och Stalin är färdig!

Näst på tur eldar Magda, en mycket vacker honungsblond. Och det träffar ett sovjetiskt fordon, i det här fallet är det en självgående pistol - 152, mycket farlig. Och kan orsaka skada. Sanningen är inte särskilt korrekt. Men Terminator-tjejen använder sina bara tår för att slå utan att missa ett slag.

Flickan twittrar:

Stalin torteraren

Vi slår dig rakt i ögat...

Vi kommer att vara härskare

Det blir dags för riket!

Tjejerna red verkligen på en mycket anständig tank - "Panther"-2. Som kör bra och är väldigt pigg. Och hans pistol har ingen motsvarighet i sin helhet av egenskaper.

Albina är pilot. Hon är väldigt vacker, och i bara tunna trosor. Och han genomför stridsoperationer på ME-309, ett mycket tungt beväpnat fordon. För sovjetiska piloter blev det en mardröm.

Saken förvärras ytterligare av det faktum att från USA och Storbritannien kan aluminium, koppar och andra grundämnen endast köpas för guld. Plus, samt flygbensin och fotogen, som också är en bristvara. Och det är lättare för fienden, men svårare för Sovjetunionen. Sovjetiska flygplan väger mycket mer än de borde enligt standarden, vilket gör att de är sämre i hastighet och manövrerbarhet.

Albina skjuter och skjuter ner Röda arméns plan. Och samtidigt sjunger han:

Hymnen sjunger i våra själar,

Vi avancerar österut!

Du kommer att få Stalin i ansiktet,

Tyskarna är ett stolt folk!

Alvina, en annan terminatorpilot, skjuter också hårt och skjuter från sina luftkanoner. Han gör allt väldigt smart. Och Röda arméns nedskjutna plan brinner och faller isär.

Terminator girl ryter:

Han kommer att hela alla, han kommer att hela alla,

Flickan klottrar med eld!

Så här skrev kvinnorna...

Oleg märkte inte ens hur han somnade. Bilden av slaget var mycket levande och underhållande. Och pojkens sömn var sund och mycket färgstark, som ett kalejdoskop.

. EPILOG.

Augusti 1939 anlände. Och återigen blev det hetare, de kinesiska bolsjevikerna och partisanerna blev mer aktiva. Återigen försökte Mao Zedong attackera den ryska arméns positioner.

Oleg Rybachenko och Margarita Korshunova träffade den store rorsmannens trupper, av vilka det fanns för många.

Oleg viftade med sina svärd, vilket fick kinesiska huvuden att rulla och blodet stänkte.

Terminator Boy sjöng:

Vi kommer att ge vår själ och hjärta,

Vi är vårt heliga fosterland...

Vi kommer att stå och vinna -

Vi kommer att leva under kommunismen!

Och den modiga pojkens svärd fortsätter att skära av kinesernas huvuden.

Och de bara tårna på barns fötter kastar bitar av antimateria som exploderar som miniatyrbomber. Och de sprider kinesiska krigare åt olika håll.

Pojken sjunger med förtjusning:

Skugga, skugga, skugga -

Petrels skugga...

Återigen bringar världen mörker,

Skugga, skugga, skugga,

Petrels skugga,

Återigen reser det sig över landet!

Margarita Korshunova hugger också ner kineserna, så pass att huvuden rullar tillbaka. Hon gör detta med stor passion och entusiasm.

Och samtidigt kastade hennes bara tår sprängämnen. Och de slet isär kineserna. Och de slet av sig huvuden, armar och ben.

Margarita twittrade:

Om du ser en kines,

Jag sparkar honom i bollarna!

Något har blivit mörkt i världen,

Tydligen har Mao vaknat!

Och flickan drev bruket med svärd och högg av huvuden. Det här är en riktigt klassisk showdown. Så många människor dödades på en gång.

Pojken och flickan hade bara fötter och var väldigt kvicka. Och de kastade olika destruktiva föremål. Inklusive giftiga nålar, bumeranger och olika typer av dödande anordningar.

Krigarbarnen sjöng:

Kackerlacka, kackerlacka, kackerlacka,

Långmustasch, liten kråka, liten insekt!

Mao du är vår farliga krigare,

Vi skär ner dig huvud mot huvud!

Och barnen började återigen hugga med svärd, som var magiska och antingen förlängda eller förkortade. Men oftare sträckte de ut sig och slog ner fienderna.

Oleg Rybachenko skar omedelbart ner ett dussin kineser med en sväng. Sedan sjöng han:

Den stora familjen är med oss kämpar,

Vi kommer att vinna, jag tror Kina...

Låt oss vara tillsammans, vi är fantastiska,

Slå Maos horn hårdare!

Och pojken kastade de bara tårna på barnens fötter, en bumerang med den mordiska och destruktiva kraften. Han kommer att flyga förbi och döda många motståndare.

Det här var verkligen en cool uppgörelse. Oleg är tuff i strid och hugger rasande med sina svärd.

Han kastar med sin bara fot, och den stora staven är med oss.

Här rullar de kinesiska huvuden igen, och det är som om håret klipps av med en rakhyvel. Ja, det här är en kamp som bara ökar i intensitet. Många kineser har samlats, men Terminator-barnen hugger ner dem utan att stöta på några problem.

Och nu ska Oleg och Margarita ta det och vissla. Dessutom använder de bara tårna på sina barns fötter. Ljudvågen träffade kråkornas öron. Och de fick en hjärtattack och ramlade ner. Bokstavligen stampa huvuden på kinesiska soldater med sina näbbar. Detta är vad som verkligen hände.

Ett par tusen kineser dödades på en gång. Pojken och flickan vrålade unisont:

- Det här innebär att leva vackert!

Detta innebär att leva med värdighet!

Vår heroiska styrka!

Låt oss springa i formation killar!

Och nu är Oleg och Margarita återigen i en desperat attack och hugger med sina svärd. De är väldigt aktiva.

Inte bara krigare, utan superkrigare!

Kineserna försöker överväldiga dem med en folkmassa, men Terminator-barnen rör sig för snabbt. Och de rör sig i hastigheten av arga geparder, eller ännu snabbare.

Och det finns inget sätt att kineserna kan ta dem och attackera dem. De går förbi hela tiden och har inte tid. Så vågorna går förbi. Det här är verkligen kampen vi behöver.

Oleg sjöng till och med entusiastiskt och fortsatte att hugga ner kineserna:

Jag är en modern pojke som en dator,

Det är lättare att ge bort ett ungt underbarn...

Och det blev väldigt coolt -

Att Hitler kommer att vara en demonisk bit!


Pojken är barfota i snödrivorna,

Går under fascistisk pistolhot ...

Hans ben blev scharlakansröda som en gås,

Och en sorglig räkning väntar!


Men pionjären rätade djärvt på axlarna,

Och med ett leende går han mot avrättningen...

Führern skickar någon till ugnarna,

Någon träffades av en nazist med pilar!


Ett underbarn från vår tid,

Han tog sprängaren och rusade djärvt in i striden...

Fascistiska chimärer kommer att skingra,

Och Gud den allsmäktige är alltid med dig!


En smart pojke slog Krauts med en stråle,

Och han mejade ner en hel rad med monster...

Nu har de kommit närmare kommunismen,

Han slog fascisterna med all kraft!


Underbarnet skjuter en stråle,

Han har trots allt en väldigt kraftfull blaster...

"Panther" smälter i en klunk,

När allt kommer omkring, bara känna den här skiten!


Vi kommer att döda fascisterna utan någonting,

Och vi kommer helt enkelt att förstöra motståndarna...

Här slog vår blaster med all sin kraft,

Här är en kerub som gnuggar sina vingar!


Jag krossar dem, utan en antydan till metall,

Denna kraftfulla "tiger" fattade eld...

Att fascisterna vet lite om landet?

Vill du ha fler jävla spel!


Ryssland är ett stort imperium,

Sträckt sig från havet till öknarna...

Jag ser en tjej springa barfota

Och barfotapojken - dra åt helvete!


Den förbannade fascisten flyttade snabbt tanken,

En stålkolv störtar brant in i Rus...

Men vi ska leverera burkar med blod till Hitler,

Låt oss slå nazisterna i spillror!


Fosterland, du är mig kärast,

Gränslös från bergen och mörkret i taigan...

Det finns inget behov för soldater att vila på sina sängar -

Stövlar glittrar i den galanta marschen!


Jag blev en stor pionjär vid fronten,

Han vann hjältesjärnan direkt...

För andra utan gränser kommer jag att vara ett exempel,

Kamrat Stalin är helt enkelt perfekt!


Vi kan vinna, det vet jag säkert

Även om handlingen är annorlunda...

Attacken är på gång, de onda avföringskämparna,

Och Fuhrern blev riktigt cool!


Det finns lite hopp för USA

De simmar utan skämt...

Führern är kapabel att störta från sin piedestal,

Läskiga kapitalister, bara en enda röra!


Vad ska man göra om pojken visar sig vara det

Fångad, avklädd, utkörd i kylan...

Tonåringen slogs desperat med Fritz,

Men Kristus själv led för oss!


Då måste han utstå tortyr,

När de bränner dig med ett rött strykjärn...

När du slår sönder flaskor på huvudet,

En hot rod pressades till hälarna!


Du borde vara tyst, pojke, bita ihop tänderna,

Och uthärda tortyr som en ryska titan...

Låt dem bränna dina läppar med en tändare,

Men Jesus kan rädda kämpen!


Du kommer att gå igenom vilken pojke som helst i tortyr,

Men du kommer att hålla ut utan att böja dig under fransen...

Låt honom girigt dra ut armarna på ända,

Bödeln är nu både kung och svart prins!


En dag kommer det att bli ett slut på plågan,

Du kommer att gå till Guds vackra paradis...

Och det kommer att finnas tid för nya äventyr,

Vi kommer in i Berlin när maj gnistrar!


Så vad händer om du spänner upp ett barn?

En fascist kommer att kastas i helvetet för detta...

En klar röst hörs i Eden,

Pojken återuppstår - glädje är resultatet!


Så du behöver inte vara rädd för döden,

Låt det finnas heroism för fosterlandet...

När allt kommer omkring visste ryssarna alltid hur de skulle slåss,

Vet att ond fascism kommer att förstöras!


Vi går som en pil genom de himmelska buskarna,

Med en tjej som är barfota i snön...

Nedanför oss finns en trädgård, sjudande och blommande,

Jag är en pionjär som springer genom gräset!


I himlen kommer vi att vara för evigt lyckliga barn,

Vi trivs jättebra där, väldigt bra...

Och det finns ingen vackrare plats på planeten,

Vet att det aldrig kommer att bli svårt!

Så pojken sjöng och fortsatte att hugga. Flickan Margarita sjöng med honom och hackade och hackade även kineserna. Samtidigt kastade pojken och flickan bumerang med sina bara barnsliga ben, kvicka som aptassar. De snurrade runt och slog de kinesiska rebellerna.

Nu är detta ett blodbad. Och det var så många mord. Hela likhögar har redan hopat sig.

Och jorden brann bokstavligen.

Oleg tog det till och med och sjöng, tillsammans med terminatortjejen:

De förbannade och de gamla,

Fienden svär igen...

Slipa mig

Mal till pulver!

Men ängeln sover inte,

Och allt kommer att ordna sig!

Och allt kommer att sluta bra!

Och allt kommer att sluta bra!

Och pojken utförde en teknik med svärd - helikopterblad. Och hugg ner många kinesiska soldater. Det här var verkligen en kamp.

Margarita kvittrade och kastade sina bara, barnsliga fötter med en bumerang av dödlig kraft. Han flög över och slet upp kinesens halsar och magar och gick tillbaka till flickan.

Margarita twittrade:

Ingen nåd, ingen nåd för fienden,

Svart viking, helvetisk demon, otillgänglig i strid!

Och flickan kommer att skratta och visa sina mycket vackra och vassa tänder. Försök att stjäla något sånt här och fastna.

Tja, barnen här är monster...

Och ett barfotalag av tjejer ger sig också in i striden. Och de börjar förstöra kineserna för sina kära själar med all sin totala dumhet och hårdhet.

Här är Natasha precis där... Hon kommer att vifta med sina svärd och hugga mot det himmelska imperiets krigare. Ja, så att huvuden och bitar av rivet kött flyger åt alla håll.

Och sedan kommer en tjej med blått hår och bara tår att ta och skjuta en boll med droppar av metall som är mycket tyngre och dödligare än kvicksilver.

Han kommer att hoppa upp och explodera. Och ett kraftfullt avbrott inträffar. Och en massa kineser kastas upp i luften.

Flickan skriker:

- Jag är en mördande dam-stöldare!

Zoya slåss också med stor ilska. Och hon har hår av bladguld. Och hon skär med enormt tryck och skär av trupperna i Maos imperium utan svårighet. Och hennes bara tår tog och kastade sprängpaketet. Som förstörde många kinesiska soldater.

Zoya, flickpoeten, twittrade:

I det heliga kriget kommer vår seger,

För att tjejen älskar starka killar...

Bryt av den dåliga grannens horn, tro mig,

För ett bättre ödes skull och vackra barn!

Augustinus, som hackade kineserna, noterade med ett illvilligt leende:

- Och du vet hur man pratar bra! Barn är vår främsta rikedom.

Och flickan med eldigt hår tog och lanserade pulsaren med sina bara fingrar av sina graciösa och väldigt sexiga och förföriska ben.

Och han flög förbi och slog kineserna, mitt i deras folkmassa. Och så många lik på en gång.

Och nu går Svetlana ut i strid. Flickan är också ovanligt stridbar och aggressiv. Och hennes bara fötter kastar något också mordiskt och destruktivt. Det är det som orsakar explosionerna.

Och han kastar kinesen högre.

Flickan säger med ett skratt:

Säg mig tjejen

Berätta hela sanningen...

Jag är den sötaste i världen

Allt rouge och vitare!

Och krigaren blåste plötsligt, och kinesernas massa kastades upp på en gång och vändes omkull. Detta var verkligen den mest dödliga kraften.

Och de fyra gjorde sitt bästa här. Men det är inte allt.

Det fanns pojkar och flickor av olika raser. Och indianer och ryssar och kineser, koreanska, japaner. Barnen fick lära sig det ryska språket och olika slagsmålstekniker.

Oleg Rybachenko, trots all fukt från killarna, kastade dem in i en av Maos avdelningar. Barnens specialförbandsbataljon attackerade häftigt. Och framåt rusade den eviga pojken och flickan - Oleg och Margarita.

De högg ner med sina svärd så rasande att kineserna staplades i högar. Och barnen kastade små, tunna nålar med gift med sina bara tår, som Mao Zedongs soldater dödade i hundratal.

Oleg tog den och sjöng med entusiasm;

Stort, mäktigt, heligt land,

Det finns inget mer strålande under den blå himlen!

Den gavs till oss av den allsmäktige Guden för alltid -

Ljus utan gränser, sublima Ryssland!


Världen har aldrig sett en sådan makt, du vet, aldrig

Så att vi stolt trampar det stora rymden!

Vilken stjärna som helst i universum sjunger för dig,

Må Rus vara nöjd med oss!


Det här är trots allt vårt fosterland, det är ett sådant öde,

Styr utrymmet för alla frågor!

Alla av oss, tro mig, skulle vilja ha detta,

Utan några dumheter, kvinnors vidskepelse!


Ärkeänglarna blåser i sin mäktiga trumpet,

De prisar kraftfullt våra arméers marsch!

Och fienden kommer att finna sitt öde i en getings kista,

Och inte ta emot skatter och hyllning!


Det här är vårt fosterland, tro mig, allt i det är vackert,

Hon vände hela universum utan ansträngning!

Vackra tjejer som väger tyngden av sina flätor,

Hon vill ha ett starkt slag!


Fäderlandet är utseendet på en mammas blå ögon,

Hennes hand är både tillgiven och sten!

Och du dödar motståndaren, unge man, med en kula -

Må lågan brinna starkare i ditt hjärta!