# "Я завжди поруч. Тв╕й ангел".

Юлия Тёмная

Написала на конкурс, але вир╕шила й тут викласти) Над╕юсь сподоба╓ться)) Трохи розширена форма минуло╖ казки.

Кажуть, що новий р╕к - це пора чудес, тод╕, коли справджуються найзапов╕тн╕ш╕ мр╕╖ ╕ трапляються дива. Мен╕ зда╓ться, що це вигадали романтики . А я - суворий реал╕ст ╕ не в╕рю в цю новор╕чну маячню. Навпаки - мен╕ часто не щастить у цей час. Кажуть, що в кожного ╓ св╕й ангел охоронець, але м╕й б╕льш усього не дуже уважний. Ось йду я трохи розлючена, трохи засмучена, з подертим плащем ╕ без сосни, яку не встигла купити. Звичайно, потр╕бно було подумати про не╖ ран╕ше, але коли живеш одна ╕ не ма╓ кому дов╕рити виб╕р зелено╖ красун╕, то й виходить, що доводиться д╕ставати ╕ншу, також в╕чно зелену. Т╕льки ц╕й не потр╕бна вода. Вона штучна. На вулиц╕ т╕льки де-не-де проходять заклопотан╕ люди. Поринувши у сво╖ думки, я й не зам╕тила як з╕штовхнулася з кимось. П╕днявши оч╕, я побачила молодого хлопця рок╕в 22-24. Св╕тле волосся обрамляло його обличчя , а блакитн╕ оч╕ з н╕жн╕стю дивилися на мене.

-Горе ти мо╓, вже н╕яких сил не вистача╓ щоб тебе захистити, - посм╕хнувся в╕н ╕ обережно взяв мене на руки. Я й не знала як реагувати. З одн╕╓╖ сторони при╓мно, з ╕ншо╖ страшно. А в╕н до того ж високий - як гепнусь, то й не встану.

-Ви що робите?! В╕дпуст╕ть мене негайно, бо зараз в м╕л╕ц╕ю зателефоную!

-Значить я ╖╖ захищаю, допомагаю, а вона мен╕ ось якою монетою в╕дплачу╓...

-Цього для мене вже давно н╕хто не робить... ангел охоронець ти м╕й, чи що? - не втрималась я ╕ ╖дко вимовила останн╕ слова.

-А зв╕дки ти про це д╕зналася? - здивовано видав той.

-Екстрасенс я, - вирвалось в мене, а пот╕м подивившись на хлопця я ледве вимовила, - що?!

-Ох, - тяжко з╕тхнув хлопець ╕ скинув куртку. Я хот╕ла сказати, щоб в╕н негайно ж ╖╖ на себе натягнув, але пот╕м взагал╕ впала в ступор коли за спиною хлопця розпростерлись б╕лосн╕жн╕ крила. В╕н притиснув мене до себе ╕ з╕рвався з м╕сця, злет╕вши, в╕д чого я ледве не закричала. Закривши оч╕ я старалась не пан╕кувати, а коли в╕дкрила ми стояли вже на балкон╕ мо╓╖ квартири. Обережно вщипнувши шк╕ру на руц╕ я зрозум╕ла, що це не сон. Певно, це було надто для мене ╕ я втратила св╕дом╕сть. Прокинулась же я коли в╕дчула р╕зкий запах нашатирю. Мого ангела, виявля╓ться, звати Ростислав. В╕н в╕дпо╖в мене заспок╕йливим ╕ п╕сля цього я змогла трохи розслабитися. Коли в╕н вир╕шив ще чимось довести, що в╕н ангел,я одразу ж в╕д цього в╕дмовилась запевнивши, що в╕рю, бо знала що моя псих╕ка може не витримати ще одного под╕бного навантаження. Виявля╓ться, ╕нколи ╖х, тобто ангел╕в, в╕дпускають на деякий час до людей. Заспок╕йливе под╕яло, та й бачила я забагато, що б не пов╕рити. Ми разом приготували страви ╕ с╕ли за святковий ст╕л. В╕н пригадав вс╕ мо╖ дитяч╕ вит╕вки, дав деяк╕ настанови ╕ попередження на майбутн╓. Я ж сказала йому, що б в╕н був б╕льш уважний. П╕сля бою курант╕в мене зморило в сон. Майже заснувши, я в╕дчула, як хтось накинув на мене теплий плед ╕, н╕жно поц╕лувавши в лоб, з шурхотом зник. Зранку я прокинулась в╕д гавк╕ту. Спочатку я змахнула все на сон, бо в мене не було жодно╖ тварини в квартир╕. В╕дкривши оч╕ я не пов╕рила тому, що побачила - б╕лосн╕жне цуценя пред╕ мною тупот╕ло маленькими лапками, а до його нашийника був прив"язаний маленький згорток паперу. Розгорнувши його я прочитала лише дек╕лька сл╕в: "Не забувай, я завжди поруч. Тв╕й ангел".