# Наедине у моря ночью... (по У. Уитмену) (на укр.языке)

Роман Иванович Луценко

Наодинц╕ б╕ля моря вноч╕.

Вода, неначе сива ненька, сиплим голосом заколису╓ землю.

А я споглядаю на зор╕ яскрав╕ ╕ думку гадаю про та╓мний ключ

вс╕х Всесв╕т╕в та майбуття.

Неск╕нченна сп╕льн╕сть об"╓дну╓ все, -

Вс╕ сфери, зр╕л╕ та незр╕л╕, мал╕ та велик╕, вс╕ св╕тила, м╕сяц╕ й планети,

Вс╕ в╕дстан╕ у простор╕, всю ╖х безмежн╕сть,

Вс╕ душ╕, вс╕ жив╕ т╕ла р╕зних форм, в найр╕зноман╕тн╕ших св╕тах,

Вс╕ гази, вс╕ р╕дини, вс╕ рослини й м╕нерали, вс╕х риб та худобу,

Вс╕ народи, кольори, види варварства, цив╕л╕зац╕╖, мови,

Вс╕ особистост╕, як╕ ╕снували або могли б ╕снувати на ц╕й чи ╕нш╕й планет╕,

Вс╕ життя та смерт╕, все в минулому, тепер╕шньому й майбутньому -

Все об╕йняла неск╕нченна ця сп╕лн╕сть, як завжди об╕ймала,

Об╕йматиме, ╓днатиме та м╕ститиме в соб╕.