# Сурма

Валерий Анатольевич Коростов

Пiдем кацапiв клятих бити

де укра╖нський небокрай,

де вирви, смерть, як тiнi дiти;

якщо " сила, повставай!


Змика" ворог справа, злiва

жорстоке коло, та його

ми розрива"мо. Там Ки╖в,

Одеса, Харкiв... у вогонь


занурю" Херсон з Донбасом

дикун, що палить Божий свiт.

I горем тхне, горiлим м"ясом!

За пращурами слiд у слiд


повторю"мо шлях пекучий

i поверта"мося ми

iз гнiвом за тортури Бучi

в Батурин, мурами тюрми


хитаючи, немовби часом;

а мо" його для нас нема?!

Одне - вiдповiсти образам -

нарештi згинуть недарма!


Москаль заходить справа, злiва,

з повiтря, з моря... на мiста,

на села лл" пекельна злива.

Назустрiч люттю пророста,


таким бажанням покарати,

що це вже край, мабуть: нiчим

не допоможуть дипломати!

Вже Божий суд - що нам, що тим.


Сурма сурмить. Ти чу"ш, брате?..


04.02.2024.