# М╕й син

Валерий Анатольевич Коростов

М╕й син у шпитал╕.

Поранений та контужений.

Його хита╓ та нудить.

А Пут╕н у бункер╕

вкуша╓ йогурт ╕з булочкою на сн╕данок.

Хоча в╕н жере насправд╕ людей,

допоки не вдавиться.


Син був у тероборон╕.

До них прилет╕в поц╕лунок

пов╕тряний в╕д окупант╕в-"брат╕в".

А Шойгу п╕дтягу╓ брюки

та каже, зайнявши екран кабанячою пикою,

що операц╕я-спец

доведена буде спецами до крапки.


Б╕йця-побратима,

що був з мо╖м сином,

поранило важче.

╤ третьому голову знесло з плечей.

А карлик М╓дв╓д╓в,

цей Гебельс московський,

в якого, мабуть, спец╕альн╕ п╕дбори,

белькоче також, що Рос╕я продовжить

св╕й наступ "до повно╖ перемоги".


Бл╕дий та неголений,

син посм╕ха╓ться:

все у порядку.

Вбивають, кал╕чать,

руйнують, небачену дос╕ у св╕т╕

п╕дступн╕сть включають.

Але перемоги не бачити ╖м.


Бо ж урод╕в моральних,

фашист╕в

на горло кара╓ Господь.


02.03.2022.