# Страта онлайн страта

Валерий Анатольевич Коростов

В╕дс╕каючи голову укра╖нському во╖ну,

в╕дс╕ка╓те ви назавжди голови Досто╓вському, Пушк╕ну,

котяться т╕, мов кочани, вздовж по П╕терськ╕й,

лунають ╕з них висок╕ слова,

переретворюючись на трансляц╕ю кумкання чи цв╕р╕нькання...


В╕дтина╓те ви в╕д культури людсько╖

голови Тарковського, Гл╕нки, Соб╕нова, Шостаковича,

Шаляп╕на й укра╖нця Козловського -

багатьох укра╖нц╕в ╕нших, як╕ н╕ в чому не винн╕...


в╕дтина╓те ╖х з в╕дмашкою п╕текантропа,

в╕друба╓те дружбу (яка все ж була), родинн╕ зв"язки,

страчу╓те з тим хлопцем - сво╖ ж - неперес╕чн╕ таланти,

знову кара╓те, як ╖х знищували стор╕ччями,

хвиця╓те на помост╕ татарськ╕м,

що чавить княз╕в п╕д вагою свиней...


Перелисту╓ протяг дбайливо малюнки, св╕тлини, дати та пр╕звища -

енциклопед╕ю злочин╕в ваших,

яку ви ф╕нально тепер

закр╕пили печатками: "Невил╕ковн╕", "Не наш╕",

"Без прощення", "Без майбуття" -


╕ тр╕скаються та зникають таблички мемор╕альн╕,

наповню╓ пов╕нь свинцем Л╕тераторськ╕ сходн╕,

виру╓ посеред могил на Ваганьковському, Новод╕вочому, ╕нших,

зм╕шу╓ гн╕вно святе з божев╕льним на величезному простор╕ -


й регоче над вами князь мира сього,

якому ви так п╕д╕грали, ген╕╖ серед злочинц╕в,

як╕ довели, що ген╕й та злод╕й сум╕сн╕ в кацап╕ -


а рег╕т той, мов землетрус!

почезають у хмарах маразму

високе ╕ жалюг╕дне,


самум порепаною землею

жене вдалеч╕нь пе-ре-ко-ти-поле,

схоже на др╕т,

об╕йнявший жмуток агиток, рукопис╕в ╕ партитур...


14.04.2003.