# Харон за роботою

Валерий Анатольевич Коростов

- Все б╕льше в човн╕ рос╕ян...

Ран╕ше були дагестанц╕, буряти.

Тепер петербуржц╕ нав╕ть ╕з москвичами.

Дехто з книжками, люблять в╕рш╕, Мельпомену.

╤нш╕ двох сл╕в не зв'яжуть без лайки ╕ б╕йки,

падають в хвил╕ - я на них ╕ не зважаю:

смерть в цих краях в╕д краю до краю -

пунк призначення справжн╕й.

Тиша могильна, наче перед ураганом.

Темрява. Зблискують весла чорнильно.

А ц╕ сперечаються дос╕. Брутально ╕ см╕шно.

Варто було чи не варто. Хто вбивця, хто жертва.

В натовп╕ д╕ти мовчать укра╖нськ╕, серйозн╕, як старц╕.

Та й на Суд╕ промовчать, лише пальцем укажуть.

Ох ╕ важка в мене нин╕ робота! На боц╕

╕ншому знову збирай тих самих пасажир╕в;

майже н╕яких в╕дм╕нностей в них:

г╕мнастерки ╕ каски ╕ржав╕,

рани, розмови, прокляття, хвала,

наче ц╕лу кра╖ну

ти поступово у царство т╕ней перевозиш...


2.10.2022.