# Голгофа

Валерий Анатольевич Коростов

... зараз усе стече з тих холмiв водою i глиною,

коричневими пухирями

пiд блискавками i могильними хмарами:

i вершники, i розп'яття, й тi, хто на них!


Окрiм Нього... Так вида╓ться.

Перекрутиться, наче гудзик, блискучий шолом,

вiдокремляться лати вiд торсу,

захлинуться в багнюцi солдати.


Спис, яким проштрикнули Його бiк,

буде далi спливати кров'ю.

Захова╓ться кавалькада в селищi,

утечуть глядачi, що трималися осторонь.


Бiлим-бiлим постане обмите тiло,

мармурове наче на фонi того катаклiзму.

I нiхто б не змiг Його зрушити,

доки час не прийде знiмати з хреста.


Не загояться навiть дiрки од цв'яхiв.

А з живих тiльки Мати втрима╓ться на ногах,

доки все навколо, куди не поглянь,


i змиватиме,

i змиватиме злива...


14.10.2024.