# Про загибель Ейрека й Агнара та про п╕дбурювання Аслауг

Альварсон Хаген

10. Про загибель Ейрека й Агнара та про п╕дбурювання Аслауг


Тепер над╕йшов оговорений час, коли Рагнар мав ╖хати на свято до Уппсали, а в╕н не по╖хав, ╕ вир╕шив Ейстейн конунг, що завдано ганьби йому та дочц╕ його, ╕ тепер ск╕нчилася дружба м╕ж конунгами. Тод╕ Ейрек й Агнар, сини Рагнара, почувши про це, порадилися м╕ж собою, ╕ здумали з╕брати в╕йсько таке велике, яке лише зможуть, ╕ воювати в Швец╕╖. Тепер з╕брали вони чималу рать ╕ приготували корабл╕, ╕ вс╕ вважали дуже важливою справою, щоб добре спустити ╖х на воду. Сталося так, що корабель Агнара з╕рвався з╕ скат╕в, а поруч була людина, що загинула, ╕ це назвали "кривавими скатами". Тод╕ здалося ╖м, що справа почалася недобре, ╕ не хот╕ли вони, щоб це з╕псувало ╖хн╕й пох╕д.

╤ коли в╕йсько було готове, рушили вони до Швец╕╖, а там прибули спершу до волод╕нь Ейстейна конунга ╕ стали там грабувати. Тамтешн╕й люд вирушив до Уппсали й розпов╕в Ейстейну конунгу, що [чуже - Х.А.] в╕йсько прибуло до ╖хнього краю. Конунг вел╕в пустити по корол╕вству ратну стр╕лу й з╕брав таке велике в╕йсько, що було дивовижно. В╕н в╕в свою рать, доки не д╕стався одного л╕су, й поставив там таб╕р, ╕ була з ними корова С╕б╕лья, ╕ дуже сильно ╖й молилися[1], перш н╕ж вона схот╕ла йти.

Коли вони були в л╕с╕, мовив Ейстейн конунг:

- Я маю зв╕стку, що сини Рагнара стоять у пол╕ за цим л╕сом, ╕ мен╕ певно допов╕ли, що вони не мають ╕ третини люду в╕д нашого. Нин╕ ма╓мо вишикувати полки для битви, ╕ хай третина в╕йська вийде до них, а вони так╕ в╕дчайдухи, що вир╕шать, буц╕мто ми в ╖хн╕х руках, ╕ п╕сля того ма╓мо напасти на них зв╕дус╕ль, ╕ корова п╕де перед в╕йськом, ╕ зда╓ться мен╕, що вони не витримають ╖╖ рев╕ння.

Так ╕ зробили. Коли брати побачили рать Ейстейна конунга, здалося ╖м, що вона не переважа╓ ╖хню ╕ що б╕льшого в╕йська не буде. П╕сля того вийшли з л╕су вс╕ полки, випустили корову, ╕ мчала вона перед в╕йськом, ╕ жахливо рев╕ла, ╕ той гучний гам╕р таке зробив з во╖нами, як╕ його чули, що вони заходилися рубатися одне з одним, окр╕м лише двох брат╕в, що встояли. Проте та паскудна ╕стота багатьох убила рогами того дня. ╤ хоча сини Рагнара були великими во╖нами, не змогли вони встояти перед перевагою чаклун╕в ╕ кривавих чар╕в, однак вони опиралися м╕цно, боронилися добре, в╕дважно ╕ з великою славою.

Ейрек ╕ Агнар були того дня у ч╕льному загон╕, тож вони часто проривали ряди Ейстейна конунга. Тод╕ загинув Агнар. Нин╕ побачив Ейрек це ╕ в╕дтод╕ бився з ус╕╓ю люттю, ╕ вже не думав про те, чи вийде зв╕дти живцем, чи н╕. А тод╕ його здолали й захопили.

Тод╕ мовив Ейстейн, що битву треба спинити, ╕ зичить Ейреков╕ пощаду.

- ╤ ще я доплачу тоб╕ тим, - сказав в╕н, - що в╕ддам за тебе мою дочку.

Ейрек в╕дпов╕в ╕ промовив в╕су:


Не хочу про брата,

Не куплю ╕ д╕ви, -

Ейстейн, як казали,

Агнара вбив, - чути;

Мат╕р не заплаче,

Високо я згину,

З╕ спис╕в д╕брову

Хай мен╕ поставлять.


Тод╕ в╕н сказав, що хоче, аби його супутники отримали пощаду ╕ рушили, куди забажають.

- Я ж вол╕ю, щоб взяли купу спис╕в ╕ поставили ╖х у пол╕, ╕ п╕дняли мене на них, ╕ так я бажаю п╕ти з життя.

Тод╕ сказав Ейстейн конунг, що все буде зроблено, як в╕н просить, хоч в╕н ╕ обрав таке, що ╓ даремним для них обох. Тепер встановили списи, ╕ сказав Ейрек в╕су:


Конунг╕в нащадок,

Жоден, кого знав я,

Не помер на л╕жку,

Крукам бо д╕стався;

Скоро загорла╓

Над двома братами

Кров╕ любитель чорний,

Хоч то кепська плата.


От в╕н п╕д╕йшов туди, де стояли списи, зняв персня з руки ╕ дав людям, як╕ його супроводжали ╕ яких помилували, послав ╖х до Аслауг ╕ сказав в╕су:


Доправте останн╓ слово

Того, хто рушив на сх╕д,

Хай волод╕╓ мо╖ми

Струнка Аслауг перснями;

Так у сильн╕м гн╕в╕,

Про мою смерть почувши,

Мат╕р моя названа

Скаже синам сво╖м слово.


Тож його п╕дняли на списи. Тод╕ побачив в╕н, як летить крук, ╕ промовив ще:


Кричить нин╕ чайка

Понад головою,

Хоче сок╕л рани

Незрячих мо╖х очей;

Знай, як ворон вийме

Камен╕ бр╕в з черепу,

Кепсько в╕дплатить Екк╕лю

Сок╕л рани за тризну.[2]


Тепер в╕н п╕шов з життя з великою г╕дн╕стю. А посланц╕ його рушили додому ╕ не спинялися, доки не д╕сталися туди, де жив Рагнар. В╕н тод╕ вирушив на сходку конунг╕в. ╤ сини Рагнара ще не повернулися додому з виправи. Тож посланц╕ пробули там три ноч╕, перш н╕ж зустр╕лися з Аслауг.

От п╕д╕йшли вони до високого сид╕ння Аслауг, прив╕тали ╖╖ ╜речно, а вона прив╕тала ╖х, ╕ на кол╕нах у не╖ була льняна хустка, ╕ вона збиралася розчесати волосся ╕ розпустила його. Тож пита╓ вона, хто вони так╕, бо до того ╖х не бачила. Той, хто мав слово в╕д них, мовив, що вони ╓ ратниками Ейрека ╕ Агнара, син╕в Рагнара. Тод╕ сказала вона в╕су:


Що вел╕в сказати, -

Чи в кра╖ни шведи,

Чи втекли де╕нде, -

Конунг про новини?

Рушили, ми чули, -

Та не знаймо б╕льше,

Ви [3] кривав╕ скати

Мали, - дани з п╕вдня.


В╕н сказав в╕су у в╕дпов╕дь:


Пов╕мо тоб╕ ми, -

Б╕да твоя, ж╕нко

В лих╕й дол╕ мужа, -

Про смерть син╕в Тори;

Г╕ршо╖ новини

За цю я не знаю;

В╕сть прийшла: л╕та╓

Орел над мерцями.


Тод╕ вона спитала, що сталося. Вони ж переказали в╕су, яку промовив Ейрек, коли в╕дсилав ╖й персня. ╤ побачили вони, як вона зронила сльозу, схожу на кров, ╕ були т╕ сльози м╕цн╕, мов градини. Такого н╕хто не бачив, щоб вона лляла сльози, до того чи п╕сля.

Тепер вона каже, що не може думати про помсту, доки не повернеться Рагнар чи його сини.

- А ви лишайтеся тут, але не треба було би п╕дбурювати мене до помсти, нав╕ть якби йшлося про мо╖х власних син╕в.

╤ вони лишилися. А сталося так, що ╤вар ╕ брати його повернулися ран╕ше за Рагнара, ╕ недовго пробули вони вдома, перш н╕ж Аслауг прийшла нав╕дати ╖х, а С╕гурдов╕ тод╕ було три зими. В╕н п╕шов за мат╕р'ю. ╤ коли вона вв╕йшла до чертог╕в, де радилися брати, вони зустр╕ли ╖╖ добре, спитали, як╕ новини, ╕ розпов╕ли про загибель Рагнвальда, сина ╖╖, ╕ про сво╖ пригоди. Вона не дуже з того зворушилася й мовила:


Полишили гляд╕ти

Мене на луг чайок[4]

Сини мо╖, що ╕з хати

В╕д краю до краю блукають;

Хт╕в Рагнвальд червонити

Щит людською кров'ю;

В╕д╕йшов до Од╕на

Синок м╕й безстрашний.


- ╤ я не знаю, - додала вона, - як в╕н м╕г би прожити з б╕льшою славою.

Тепер вони питають, що нового вона скаже. Вона ж мовила:

- Загинули Ейрек ╕ Агнар, брати ваш╕, а мо╖ пасинки, муж╕, що були, як на мене, найкращими з геро╖в. ╤ буде не дивно, коли ви не потерпите такого ╕ мститимете страшно. ╤ хочу я попросити вас прийняти будь-яку мою пом╕ч у цьому, щоб це стало б╕льшим за просту помсту.

Тод╕ сказав ╤вар:

- Це певно, що до Швец╕╖ я не п╕ду за жодно╖ пори, щоб битися з Ейстейном конунгом ╕ тим кривавим чаклунством, яке там ╓.

Вона вела про це дал╕, але ╤вар в╕н ╕мен╕ ус╕х в╕дмовлявся в╕д того походу. Тод╕ вона сказала в╕су:


Не лишили вас би

Брати без в╕дплати

Б╕льше н╕ж п╕вроку,

Як ви б перш╕ вмерли;

Того не сховаю,

Як життя лишили б

Ейрек й Ангар, сини,

Роджен╕ не мною.


- Не певен, - сказав ╤вар, - що це допоможе, нав╕ть коли ти промовлятимеш в╕си одну за одною, ╕ чи добре ти в╕да╓ш, як╕ перепони ╓ на шляху туди?

- Я того не знаю, - сказала вона, - але чи можеш ти сказати, як╕ там ╓ труднощ╕?

╤вар сказав, що там ╓ таке велике чаклунство на кров╕, про яке в╕н не чув, щоби десь було сильн╕ше, -

- ╤ конунг там р╕вно могутн╕й ╕ злостивий.

- Що ж то ╓, чому вони дов╕ряють найб╕льше у сво╖х требах?

В╕н сказав:

- Там ╓ одна здоровенна корова, звуть ╖╖ С╕б╕лья. Така ╖╖ могутн╕сть, що люди, як╕ чують ╖╖ рев, не можуть встояти, ╕ дуже схоже, що битися випаде не лише з людьми, ╕ можна припустити, що ран╕ше нам зустр╕неться трольське створ╕ння, н╕ж конунг, ╕ я не бажаю такого лиха соб╕ чи сво╖й рат╕.

Вона сказала:

- Подумай над тим, що ти не зможеш назватися великим мужем, не виборовши цього.

Тепер ╖й здалося, що варто п╕ти геть, бо вони не дуже зважають на ╖╖ слова.

Тод╕ мовив С╕гурд Зм╕й-в-Оц╕:

- Скажу тоб╕, мамо, що в мене на думц╕, та ╖м порадити не можу.

- Я бажаю це вислухати, - сказала вона. Тепер в╕н сказав в╕су:


Хай мине три ноч╕, -

Як горю╓ш, мамо,

Довгий шлях чека╓, -

Й в╕йсько ми зберемо;

Не ма╓ в Уппсал╕,

Хай би дав нам викуп,

Як клинк╕в нам стачить,

Ейстейн конунг править.


╤ коли в╕н промовив цю в╕су, дещо зм╕нилася думка його брат╕в.

╤ от мовила Аслауг:

- Кажеш ти нин╕, сину м╕й, що вол╕╓ш виконати мою волю. Проте я не бачу, як це може статися, коли тво╖ брати не допоможуть, але може трапитись, що мен╕ здасться найкращим, аби звершилася помста, ╕ я вважаю, що ти на в╕рному шляху, сину м╕й.


Тепер Бьорн промовив в╕су:


Вдосталь духу й серця

В яструбиних грудях,[5]

Хоч ╕ мало мовили,

Мужев╕ м╕ж ребер;

Хоч в очах не маю

Зм╕я чи дракона,[6]

Брати мене т╕шили,

Пасинки тво╖.


Тепер Хв╕тсерк промовив в╕су:


Перш н╕ж дати слово,

Обм╕ркуймо помсту

За убивство Агнара,

Вт╕шимося лихом;

Спустимо лодд╕ на хвил╕,

Пос╕чемо кригу

На носах, щоб снеки[7]

Зготувать завчасно.


А Хв╕тсерку йшлося про те, що треба зрубити кригу, бо мороз був сильний, тож ╖хн╕ корабл╕ повмерзали. Тепер ╤вар узяв слово ╕ мовив, що коли до того д╕йшло, то ╕ в╕н в╕зьме певну участь, ╕ тод╕ сказав в╕су:


Ма╓те ви р╕вно

Розум ╕ звитягу,

Що потр╕бн╕ дуже

При велик╕й вперт╕;

Понесуть на битву

Хай мене, безногого,[8]

Хоч для помсти руки

Мо╖ мало годн╕.


- ╤ тепер, - додав ╤вар, - докладемо ус╕х зусиль, щоби п╕дготувати корабл╕ та з╕брати в╕йсько, бо ми не матимемо потреби берегти ╖х, якщо переможемо.

Тепер Аслауг п╕шла геть.


)Вар╕ант: "поклали ╖й багато жертв"; ╕сл. blót означа╓ водночас "приносити жертву" ╕ "молитися".


)Чайка (már) - хейт╕ (поетичний синон╕м) на позначення ворона; сок╕л рани (unda valr) - теж крук; камен╕ бр╕в (brúnstein) - кенн╕нг на позначення очей; Екк╕ль - якийсь морський конунг, хейт╕ героя, тобто Ейрека.


)В ориг╕нал╕ hildingar, себто "геро╖".


)Луг чайок (mávangr) - кенн╕нг на позначення моря.


)Власне, ориг╕нальне hauksnöru значить "яструбино-буйний" чи "яструбино-хоробрий"; вважалося, що у серц╕ людини м╕ститься не лише в╕двага, а й розум.


)В ориг╕нал╕ fránir snákar - "сяючий зм╕й".


)Снеки (╕сл. snekkjur, "зм╕╖") - шнеки, шнекери, р╕зновид п╕вн╕чних бойових корабл╕в.


)Проблема перекладу пр╕звиська ╤вара Рагнарсона, на м╕й погляд, заслугову╓ окремо╖ статт╕. Ориг╕нальне ╕сландське beinlausan зазвичай перекладають як "позбавлений к╕сток", але ╓ одне але. По-перше, з матер╕алу саги ми зна╓мо, що ╤вар не м╕г ходити, проте з руками та ╕ншими к╕стками в нього було все добре. По-друге, у низц╕ випадк╕в bein означа╓ ногу в╕д ступн╕ до кол╕на (див. норв. birkebeinerne, "березовоног╕", прихильники короля Сверр╕ра; пр╕звиська норвезьких корол╕в - Магнуса, Berbeinn, "Голоногий", та Олафа Трюгвасона, Krakabeinn, "Нога ╫ави" тощо. Власне, норвезьке bein ╓ омон╕мом на позначення як к╕стки, так ╕ ноги. В╕дтак вважаю за можливе ╕менувати надал╕ ╤вара як "позбавленим к╕сток", так ╕ "безногим".