# Розд╕ли 28-31

Стурлусон (?) Снорр╕

Тут переважно йдеться про нудн╕ подробиц╕ переселення б╕женц╕в ╕з Норвег╕╖ в ╤сланд╕ю, а також нарешт╕ з'явля╓ться Ег╕ль. ╤ тут же почина╓ чудити.

28. Скаллагр╕м пос╕да╓ землю


Скаллагр╕м д╕стався земл╕ там, де великий мис вдавався в море ╕ перешийок тягся вздовж мису, ╕ туди вони перенесли майно. Вони назвали це м╕сце Кнаррарнес[1].

Пот╕м Скаллагр╕м розв╕дав той край, ╕ знайшов там велик╕ болота й широк╕ л╕си, що лежали м╕ж берегом ╕ горами, повн╕ уг╕дь для полювання на тюлен╕в ╕ рибних м╕сць. А коли поселенц╕ роздивилися земл╕ на п╕вдень уздовж моря, то д╕сталися великого ф╕орду, рушили вглиб ╕ здибали сво╖х подорожн╕х - Гр╕ма Халейга[2] ╕ його супутник╕в. Була то гарна зустр╕ч. Вони розпов╕ли Скаллагр╕мов╕, як Квельдульф д╕стався земл╕ та як вони його поховали. Пот╕м вони показали Скаллагр╕мов╕ те м╕сце, ╕ йому здалося, що неподал╕к зв╕дти добре буде звести житло.

Повернувся Гр╕м тод╕ до сво╖х товариш╕в, ╕ кожен то╖ зими замешкав там, куди прибув.

Згодом Скаллагр╕м пос╕в землю м╕ж горами й берегом, увесь Мюрар[3] до Селалону[4] й дал╕ до Боргархрауну[5], а з п╕вдня - до Хафнарфьялля[6], ╕ по вс╕х тих землях води б╕жать до моря. Навесн╕ в╕н вирушив кораблем до ф╕орду й зупинився поблизу в╕д того м╕сця, де Квельдульф д╕стався земл╕, й зв╕в там поселення, ╕ назвав його Боргом[7], а ф╕орд - Боргарф╕ордом, як ╕ всю розв╕дану м╕сцину понад затокою.

Гр╕мов╕ Халейгов╕ в╕н дав д╕лянку на п╕вдн╕ Боргарф╕орду, що зветься Хванейр[8]. Там неподал╕к була невелика затока. Там знайшли багато качок ╕ назвали ╖╖ Андак╕ль[9], а р╕ку, що впадала в не╖, - Андак╕льса[10]. Понад нею ╕ до то╖ р╕ки, що зветься Гр╕мса[11], пролягали волод╕ння Гр╕ма.

То╖ весни, коли Скаллагр╕м вел╕в вивести худобу пастися на берег, його люди знайшли невеличкий мис, вполювали там к╕лька лебед╕в ╕ назвали його Альфтанес[12].

Скаллагр╕м дав землю ╕ сво╖м корабельникам. Ан╕ в╕н дав земл╕ м╕ж Лангаром ╕ Хафслеком[13], а жив той на Анабрекку[14]. Сином його був Енунд З╕ркий. Гр╕мольф спершу замешкав на Гр╕мольфсстад╕[15]. За ним отримали назви Гр╕мольфсф╕т ╕ Гр╕мольфслек[16]. Гр╕мом звався син його, що мешкав на п╕вдн╕ ф╕орду. Його сином був Гр╕мар, що жив на Гр╕марстад╕[17]. Через нього вийшла ворожнеча м╕ж Торстейном ╕ Тунга-Оддом[18]. Гран╕ мешкав на Гранастад╕ на Д╕гранес╕[19]. Торбьорн Крук ╕ Торд Здоровило отримали земл╕ понад Гуфою. Крук жив на Крумсхолар╕[20], а Торд - на Бейгальд╕[21]. Тор╕р Велетень ╕з братом отримали земл╕ в╕д Ейнкунну[22] ╕ до Ланги. Тор╕р Велетень жив на Турсстад╕[23]. Його дочкою була Торд╕с В╕шка, що пот╕м жила на Стангархольт╕[24]. Торгейр жив на Ярдлангсстад╕[25].

Скаллагр╕м розв╕дав земл╕ довкола ╕ вирушив углиб Боргарф╕орду аж до краю, а пот╕м зах╕дним берегом р╕ки, яку нарекли Хв╕та[26], бо його супутники ще не бачили води, що ст╕ка╓ з льодовика. Кол╕р то╖ р╕ки здався ╖м г╕дним подиву. Тож вони вирушили за теч╕╓ю Хв╕ти й ╖хали, доки пом╕тили р╕ку, що текла з п╕вноч╕ з г╕р. ╥╖ нарекли Нордра[27] ╕ рушили вже за ╖╖ теч╕╓ю, аж поки шлях ╖м не загородив ╕нший пот╕к ╕з маленького водоспаду. Вони його перетнули ╕ дал╕ попростували берегом Нордри тим шляхом, яким з ущелини ллявся маленький струмочок, який вони назвали Глюфра[28]. Пот╕м по╖хали вони вздовж Нордри, повернулися до Хв╕ти й п╕днялися нею. Там ╖м на шляху став пот╕к, що вливався у Хв╕ту. Вони назвали його Твера[29]. Вони зауважили, що вс╕ т╕ води повн╕ риби. Пот╕м вони повернулися до Боргу.


29. Справи й хатн╕ клопоти Скаллагр╕ма


Скаллагр╕м був дуже клоп╕ткий чолов╕к. В╕н мав при соб╕ чимало люду, тож вел╕в ус╕м збирати будь-як╕ припаси, бо худоби вони тод╕ мали ще не так багато, аби задовольнити потреби такого натовпу. Худобу ж узимку виганяли пастися до л╕су. Скаллагр╕м був видатним корабелом, а на заход╕ Бол╕т не бракувало плавнику. В╕н вел╕в поставити житло на Альфтанес╕ й мав там ще одне господарство, де наказав рибалити, полювати тюлен╕в ╕ збирати яйця, а все те добро зносити до нього. Ц╕л╕ череди кит╕в водилися там тод╕, й ╖х можна було стр╕ляти досхочу. За тих час╕в усяка зв╕рина була легкою здобиччю, бо не знала ще людей. А трет╕й хут╕р в╕н зв╕в коло моря на заход╕ Бол╕т. Там було найл╕пше збирати плавник, тож в╕н вел╕в там зас╕вати й назвав ту м╕сцину Акрар[30]. Дал╕ лежали острови, де шукати кит╕в, ╕ назвали ╖х Хвальсейяр[31]. Скаллагр╕м з╕ сво╖ми людьми ловив на р╕ках лосося. Одда Сам╕тника в╕н посадив добувати лосося на Глюфр╕. Одд мешкав п╕д Ейнбюабреккою[32], й за ним назвали Ейнбюанес[33]. С╕гмундом звався муж, якого Скаллагр╕м посадив на Нордр╕. Його дв╕р звався С╕гмундарстадом[34]. Тепер в╕н зветься Хаугар[35]. За ним також названо С╕гмунданес[36]. Згодом в╕н замешкав на Мунодарнес╕[37], бо там н╕бито л╕пше ловився лосось.

А коли худоби у Скаллагр╕ма поб╕льшало, вел╕в в╕н пасти ╖╖ вл╕тку в горах. В╕н пом╕тив, що худоба, яка пасеться на вересових пустищах, ста╓ кращою й тлуст╕шою, хоча в╕вц╕ й на зиму лишали у г╕рських долинах, не зганяючи вниз. Пот╕м вел╕в Скаллагр╕м звести хут╕р у тих горах, аби л╕пше гляд╕ти худобу. Туди в╕н посадив за наглядача Гр╕са, й за ним ту м╕сцину названо Гр╕сартунга[38]. Тод╕ череди Скаллагр╕ма паслися у багатьох м╕сцях.

Невдовз╕ п╕сля прибуття Скаллагр╕ма з'явився у Боргарф╕орд╕ корабель, а волод╕в ним муж наймення Олейф Рук╕в'я. При ньому були його ж╕нка, д╕ти та ╕нш╕ родич╕, а прибули вони, бо мали задум оселитися в ╤сланд╕╖. Олейф був чолов╕к заможний, родовитий ╕ дуже мудрий. Скаллагр╕м запросив його з кревними до себе, а той ╕з вдячн╕стю погодився, тож першу зиму в ╤сланд╕╖ Олейф перебув у Скаллагр╕ма.

А навесн╕ порадив Скаллагр╕м Олейфов╕ взяти землю на п╕вдень од Хв╕ти пом╕ж р╕ками Гр╕мса й Флокадальса[39]. Олейф згодився, по╖хав туди з ус╕м майном ╕ поставив там хут╕р, що зветься Вармалек[40]. В╕н був видатним чолов╕ком. Його синами були Раг╕ з Лаугардалю[41] й Торар╕н Брат Раг╕, що став закономовцем ╤сланд╕╖ одразу п╕сля Храфна сина Лосося. Торар╕н мешкав на Вармалеку. В╕н узяв за дружину Торд╕с, дочку Олафа За╖ки[42], сестру Торда Гам╕рного.


30. Вигнання ╤нгвара


Конунг Харальд Гарне Волосся привласнив ус╕ земл╕, якими Квельдульф ╕ Скаллагр╕м волод╕ли у Норвег╕╖, та все майно, що вони там полишили. В╕н вел╕в наглядати за тими людьми, що радилися, розмовляли чи ще якимось чином помагали Скаллагр╕мов╕ та його родичам до того, як вони полишили кра╖ну, ╕ та ворожнеча д╕йшла до того, що конунгова ненависть до тих батька й сина поширилася на ╕ншу ╖хню р╕дню та близьких знайомих, ╕ нав╕ть на тих, хто, як в╕н гадав, мав ╕з ними м╕цну дружбу. Дехто був через те покараний, ╕ багато хто подався геть у пошуках порятунку, одн╕ в межах кра╖ни, ╕нш╕ ж ви╖хали.

╤нгвар, тесть Скаллагр╕м╕в, був одним ╕з тих, про кого щойно йшлося. В╕н дав соб╕ таку раду, що взяв усе майно, яке мав, повантажив на морський корабель ╕ по╖хав з людьми сво╖ми до ╤сланд╕╖, бо чув, що Скаллагр╕м теж там поселився ╕ не браку╓ йому земл╕. Тож коли ╤нгвар був готовий ╕ мав попутний в╕тер, то вирушив п╕д в╕трилом у море, ╕ подорож його минула вдало. В╕н д╕стався ╤сланд╕╖ з п╕вдня й тримав шлях на зах╕д через Рейкьянес, а дал╕ у Боргарф╕орд ╕ вгору за теч╕╓ю Ланги до водоспаду, де ╕ вел╕в розвантажити корабель.

А коли Скаллагр╕м почув про вигнання ╤нгвара, то вирушив йому назустр╕ч ╕ запросив його до себе з ус╕м людом, що той мав при соб╕. ╤нгвар на те пристав. Корабель витягли на сушу, й по╖хав ╤нгвар з ус╕ма сво╖ми людьми до Боргу ╕ зимували вони у Скаллагр╕ма. Навесн╕ Скаллагр╕м запропонував йому земельний над╕л. В╕н дав ╤нгваров╕ той св╕й хут╕р, що стояв на Альфтанес╕, й земл╕ в╕д Лейрулека до Страумф╕орду[43]. Тож ╤нгвар вирушив туди, пос╕в те господарство й показав себе мужем справним ╕ був багатим на худобу. Тод╕ Скаллагр╕м зв╕в житло на Кнаррарнес╕ й довго ним волод╕в.

Скаллагр╕м був управним ковалем, а взимку знайшов багато червоно╖ руди. В╕н вел╕в поставити кузню на берез╕ здаля в╕д Боргу, а нарекли те м╕сце Рауфарнес[44]. В╕н збирав деревину, що приб╕й виносив на суход╕л. Але в╕н не м╕г знайти брилу, достатньо м╕цну ╕ р╕вну, щоб на н╕й можна було кувати зал╕зо - бо там на берез╕ не було кам╕ння, лише др╕бний п╕сок - тож якось увечер╕, коли ╕нш╕ люди лягли спочивати, вийшов Скаллагр╕м до моря, с╕в у човен ╕ повеслував до М╕дфьярдарейяр[45], а там скинув як╕р. Пот╕м ╕ сам стрибнув за борт, нирнув глибоченько ╕ виринув уже ╕з каменем, який поклав у човен. Пот╕м п╕днявся сам, с╕в за весла, доправив той кам╕нь до кузн╕, поклав його п╕д дверима ╕ пот╕м кував зал╕зо на ньому. Та брила й дос╕ там лежить, а довкола повно шлаку, а поверхня ╖╖ пом╕тно побита, а боки сточен╕ морем, ╕ вона не схожа на жодний ╕нший тамтешн╕й кам╕нь, а тепер ╖╖ не зрушать ╕ четверо.

Скаллагр╕м любив працювати в кузн╕, а його пом╕чники жал╕лися, що ╖м зарано вставати. Тод╕ в╕н склав таку в╕су:


Рано прокидайся

Лупати зал╕зо,

Вже м╕хи широк╕

Кличуть брата бризу.

Молот м╕й гуркоче

В радост╕ пром╕ння,

А м╕хи, мов буря,

Виють вовчим в╕тром.[46]


31. Тут сказано про д╕тей Скаллагр╕ма


Скаллагр╕м ╕ Бера мали багато д╕тей, але вс╕ вони спершу помирали. Тод╕ народився у них ще один син, його окропили водою ╕ нарекли Торольфом. Коли в╕н п╕др╕с, то рано зробився дуже високим та гарним. Ус╕ казали, що в╕н схожий на Торольфа сина Квельдульфа, на чию честь його ╕ назвали. Торольф був найдужчим за вс╕х сво╖х однол╕тк╕в. Коли в╕н вир╕с, то зробився майстром у багатьох мистецтвах, якими тод╕ займалися люди. Торольф був дуже приязною людиною. В╕н так рано набрався сил, що ╕нш╕ вважали його добре придатним для поход╕в. В╕н мав дружбу з ус╕ма людьми. Батько й мат╕р дуже з нього т╕шилися.

Скаллагр╕м ╕ Бера мали двох дочок. Одну звали Сеун, а ╕ншу - Торун. В╕д них також багато чекали, коли вони виростуть.

У них був ╕ другий син. Його окропили водою, дали ╕м'я ╕ нарекли Ег╕лем. ╤ коли в╕н п╕др╕с, то скоро стало схоже, що в╕н буде негарним ╕ схожим на батька, ╕ чорнявим. А коли йому було три зими, в╕н став вищим ╕ дужчим за ╕нших д╕тлах╕в, як╕ мають ╕ по ш╕сть рок╕в. В╕н рано заговорив ╕ був дуже язикатим. Але в╕н кепсько себе тримав, коли грався з ╕ншими д╕тьми.

Якось при╖хав до Боргу ╤нгвар у так╕й справ╕, що запросив Скаллагр╕ма до себе в гост╕ й сказав брати з собою Беру, дочку його, ╕ ╖хнього сина Торольфа, ╕ будь-кого, кого лише Скаллагр╕м забажа╓ взяти. Скаллагр╕м згодився ╖хати. Тод╕ по╖хав ╤нгвар додому готувати заст╕лля й вел╕в варити пиво.

А коли настав час вирушати, Скаллагр╕м узяв ╕з собою Беру, Торольфа ╕ к╕лькох домочадц╕в, а разом ╖х вийшло п'ятнадцять ос╕б.

Ег╕ль заявив батьков╕, що теж хоче ╖хати.

- Я того ж роду, що й Торольф, - сказав в╕н.

- Ти не по╖деш, - в╕дказав Скаллагр╕м, - бо не вм╕╓ш поводитися там, де випивають багато людей, ╕ з тобою нав╕ть тверезим важко дати раду.

С╕в тод╕ Скаллагр╕м на свого коня ╕ по╖хав, а Ег╕ль зле сприйняв, як з ним повелися. Вийшов в╕н з двору, ос╕длав ломову коняку Скаллагр╕ма, скочив на не╖ й вирушив за ними. В╕н трохи заплутав на болотах, бо не знав шляху, та виглядав Скаллагр╕ма й решту й тримався за ними, коли ╖х не ховали дерева чи кущ╕. Про його подорож сказано, що в╕н д╕стався Лебединого Мису в сут╕нках, коли гост╕ сид╕ли за випивкою. Зайшов в╕н усередину. Коли ╤нгвар побачив Ег╕ля, то зустр╕в його прив╕тно й спитав, нащо в╕н при╖хав. Ег╕ль перепов╕в свою розмову з╕ Скаллагр╕мом. ╤нгвар посадив Ег╕ля коло себе. Вони сид╕ли навпроти Скаллагр╕ма й Торольфа.

Тод╕ настала та пора заст╕лля, коли мали виголошувати в╕рш╕. Сказав в╕су ╕ Ег╕ль:


До орла прибув я,

З ╤нгваром зустр╕тись

Я бажав - см╕ливцям

В╕н дару╓ сяйво

Вересова ложа.

Не знайдеш ти, певно,

Л╕пшого за мене

З-пом╕ж юних, щедрий,

Майстра в╕ршування.[47]


╤нгвар вислухав в╕су ╕ похвалив Ег╕ля. Наступного дня ╤нгвар дав Ег╕лев╕ винагороду скальда - три мушл╕ й качине яйце. Ще через день Ег╕ль за випивкою промовив в╕су про цю платню:


Дав баз╕ц╕ певний

Ран гусак три Еглю

Майстров╕ за шану

Горбуни прибою,

Ще ╕ син╕й кам╕нь

Дав гн╕зда четвертим

Даром сок╕л борту

Ег╕лю на рад╕сть.[48]


За це мистецтво скальда Ег╕ль отримав похвали в╕д багатьох людей. Б╕льше п╕д час то╖ мандр╕вки н╕чого не в╕дбулося. Ег╕ль повернувся додому з╕ Скаллагр╕мом.


Прим╕тки


) Тобто "Корабельний мис" чи "Мис кнорр╕в".


) Тобто мешканця Халогаланду (халейги - народ, що мешкав на п╕вноч╕ Норвег╕╖).


) Тобто "Болота".


) Тобто "Тюленячо╖ затоки".


) Тобто "Лавове поле коло Боргу".


) Тобто "Гори над гаванню".


) Загалом скандинавське Borg ситуативно може означати: а) м╕сто; б) замок; в) укр╕плення в принцип╕. Можна припустити, що тут ╕деться про останн╕й вар╕ант, в╕дтак назву двору Гр╕ма можна ╕нтерпретувати як Кр╕пость.


) Тобто "Коса дуднику".


) Тобто "Качина затока".


) Тобто "Р╕ка Качино╖ затоки".


) Тобто "Гр╕мова р╕ка".


) Тобто "Лебединий мис".


) Тобто м╕ж "Довгою р╕кою" ╕ "Вершовим руча╓м".


) Тобто на "Круч╕ Ан╕".


) Тобто на "Двор╕ Гр╕мольфа".


) Тобто "Гр╕мольф╕в берег" ╕ "Гр╕мольф╕в ручай".


) Тобто на "Двор╕ Гр╕мара".


) Тобто Оддом з Тунги.


) Тобто на "Двор╕ Гран╕" на "Мис╕ Гладкого".


) Тобто на "Крукових пагорбах".


) Слово Beigaldi власне ╕ означа╓ "Здоровило", тобто Торд╕в дв╕р д╕став назву в╕д його пр╕звиська.


) Тобто в╕д "Одинокого пагорба".


) На "Двор╕ Турса", тобто Велетня.


) Назва двору переклада╓ться як "Гай В╕шки", тобто тут теж топон╕м походить в╕д пр╕звиська.


) Тобто на "Двор╕ Довгов'язого".


) Тобто "Б╕ла р╕ка".


) Тобто "П╕вн╕чна р╕ка".


) Тобто "Ущелина".


) Тобто "Поперечна р╕ка"


) Тобто "Нивки".


) Тобто "Китов╕ острови".


) Тобто п╕д "Кручею Сам╕тника".


) Тобто "Сам╕тник╕в мис".


) Тобто "Двором С╕гмунда".


) Тобто "Кургани".


) Тобто "С╕гмунд╕в мис".


) Тобто на "Мису радост╕".


) Тобто "Язик Гр╕са": язиком (╕сл. tunga) в ╕сландськ╕й традиц╕╖ прийнято називати шматок земл╕, що проляга╓ м╕ж двома р╕чками, що течуть одна поблизу одно╖.


) Тобто "Р╕ка долини Флок╕".


) Тобто "Теплий ручай".


) Тобто з "Купально╖ долини".


) З пр╕звиськом цього Олафа не все ясно. Можливо, воно походить в╕д ╕сл. feila - "затинатися", але з огляду на його походження (переселився до ╤сланд╕╖ з Катанесу, будучи одним ╕з син╕в тамтешнього ярла Торстейна Рудого), ц╕лком можливий вар╕ант походження його пр╕звиська в╕д гельського ╕мен╕ Faelan, себто "Вовченя".


) Тобто в╕д "Глинистого ручаю" до "Затоки прибою".


) Тобто "Д╕рявий мис".


) Тобто "Острови середини ф╕орду".


) "Рад╕сть пром╕ння" (╕сл. geisla njótr, досл. "хазя╖н пром╕ння") - кенн╕нг на позначення вогню.


) "Сяйво вересова ложа" - складний кенн╕нг на позначення золота (в ориг╕нал╕ beð lyngva fránþvengjar, тобто "вересове л╕жко сяючого паска", де fránþvengjar, "сяючий пасок", ╓ кенн╕нгом на позначення дракона). Ця в╕са ма╓ в ориг╕нал╕ в╕с╕м рядк╕в, як ╕ годиться, а не дев'ять.


) "Ран гусак" (sárgagl) - кенн╕нг на позначення во╖на, тобто ╤нгвара; "горбуни прибою" (brimrótar gagra) - ориг╕нальний кенн╕нг на позначення мушл╕; "син╕й кам╕нь гн╕зда" (bekkþiðurs blakka körbeð) - власне про жодний кам╕нь там не йдеться: bekkþiðurs - це "птах лавки", тобто, ймов╕рно, качка, а körbeð ╓ метафорою гн╕зда ╕ означа╓ "л╕жко, до якого прикутий нем╕чний" (тобто яйце); "сок╕л борту" (borðvallar) - кенн╕нг на позначення во╖на, тобто знову ╤нгвара.