# Розд╕ли 13-18

Стурлусон (?) Снорр╕

Торольф остаточно побив горщики з Харальдом конунгом, але ще живий.

13. Торг╕льс Галасливий доправля╓ данину


Торг╕льсом Галасливим звався один муж. В╕н був челядинцем Торольфа, ╕ той високо ц╕нив його з-пом╕ж сво╖х б╕йц╕в. В╕н супроводжував Торольфа, коли той бував у в╕к╕нгських виправах, стояв на нос╕ його корабля ╕ був прапороносцем. В битв╕ у Хаврсф╕орд╕ Торг╕льс був у в╕йську Харальда конунга й керував кораблем, на якому Торольф ходив у в╕к╕нги. Торг╕льс був надзвичайно сильним ╕ дуже звитяжним. Конунг обдарував його п╕сля битви й назвав сво╖м другом. Торг╕льс порядкував на Торгар╕, коли Торольфа не було вдома. В╕н давав ╕з цим раду.

А коли Торольф мав вирушати, то зготував усю ф╕нську данину, яку з╕брав у горах для конунга, ╕ передав Торг╕льсов╕ з наказом доправити ╖╖ конунгов╕, якщо сам в╕н ще не повернеться додому, коли конунг ╕тиме з п╕вноч╕ на п╕вдень. Торг╕льс п╕дготував торговий корабель, дебелий ╕ годящий, що належав Торольфов╕, й пов╕з на ньому данину, взявши коло двадцяти чолов╕к, на п╕вдень сл╕д за конунгом, ╕ зустр╕в його в Наумудал╕.

Коли ж Торг╕льс явився перед конунгом, то передав йому слова Торольфа ╕ додав, що прив╕з данину, яку Торольф ╕ надсила╓. Конунг зиркнув на нього й н╕ц не в╕дказав, ╕ тод╕ побачили люди, що в╕н у гн╕в╕. Тод╕ Торг╕льс вийшов зв╕дти й вир╕шив обрати л╕пший день для розмови з конунгом. В╕н п╕шов шукати Ельв╕ра Тихого й розпов╕в йому все, що сталося, ╕ спитав, чи зна╓ в╕н щось про те, що в╕дбува╓ться.

- Н╕чого про те не знаю, - в╕дпов╕в той. - Я лише пом╕тив, що конунг змовка╓ щоразу, коли йдеться про Торольфа, в╕дколи ми в╕дв╕дали Леку, ╕ я п╕дозрюю, що на нього наклепали. Ще я знаю, що сини Х╕льд╕р╕д водять ╕з конунгом довг╕ розмови, ╕ з ╖хн╕х сл╕в ясно, що вони недруги Торольфа. ╤ я скоро д╕знаюся про це в╕д конунга.

Пот╕м п╕шов Ельв╕р на зустр╕ч ╕з конунгом ╕ мовив:

- Сюди прибув Торг╕льс Галасливий, ваш друг, ╕з даниною з Ф╕ннмарку, ╕ ця данина значно б╕льша за попередн╕, кращо╖ год╕ й бажати. В╕н дуже квапився (?) прибути сюди. Будь такий ласкавий, княже, п╕ди й подивися, бо ти ще не бачив наст╕льки гарного хутра.

Конунг н╕чого не в╕дказав, хоч ╕ п╕шов туди, де стояв корабель. Торг╕льс повитягав хутра й передав конунгов╕. ╤ коли конунг побачив, що це правда, що данина дуже велика ╕ краща за попередн╕, його брова роз╕йшлися, ╕ Торг╕льс тод╕ зм╕г до нього звернутися. В╕н вручив конунгов╕ к╕лька бобрових шкур, як╕ Торольф над╕слав йому, й також багато коштовних шкур тварин, що в╕н здобув у горах. Конунг тод╕ зрад╕в ╕ спитав, як минула та мандр╕вка Торольфа. Торг╕льс усе розпов╕в дуже докладно.

Тод╕ мовив конунг:

- Дуже прикро, що Торольф не в╕рний мен╕ чи бажа╓ вбити мене.

Тод╕ багато людей, як╕ це почули, в╕дпов╕ли в один голос, що то ╓ наклеп злих людей, якщо конунг в╕рить у под╕бне, н╕би Торольф йому не в╕рний. ╤ вийшло так, що конунг прийняв те, що вс╕ казали, на в╕ру. В╕дтод╕ конунг прихильно розмовляв ╕з Торг╕льсом, ╕ простився з ним задоволений.

А коли Торг╕льс зустр╕в Торольфа, то перепов╕в, як воно вийшло.


14. Про Торольфа й Фарав╕да конунга


Взимку Торольф вирушив у марку[1] ╕ взяв ╕з собою сотню людей. В╕н по╖хав туди ж, куди й минуло╖ зими, торгувати з ф╕нами й широко мандрував тим кра╓м.

Коли в╕н д╕стався далеко на сх╕д ╕ про його прих╕д п╕шов поголос, до нього прибули квени[2] й мовили, що ╖х послав до нього Фарав╕д, конунг Квенланду[3], кажучи, що в╕йсько карел╕в вторглося до ╖хнього краю, тож в╕н [Фарав╕д - прим. пер.] шле йому слово, аби Торольф ╕шов йому на п╕дмогу. Супроводжувалося це послання тим, що Торольф отрима╓ таку ж долю здобич╕, як ╕ сам конунг, а кожен його во╖н - долю трьох квен╕в.

А за законом квен╕в конунг мусив отримати третину здобич╕, а ще - вс╕ бобров╕ шкури, вс╕х собол╕в ╕ горноста╖в[4].

Торольф з╕брав сво╖х людей ╕ спитав, чи варто вирушати, й багато хто зголосився, спод╕ваючись на об╕цяну здобич, тож було вир╕шено йти на сх╕д ╕з посланцями.

Ф╕ннмарк - широка кра╖на. На заход╕ там залягають велик╕ ф╕орди, так само, як ╕ на п╕вноч╕ й на всьому сход╕. Дал╕ на п╕вдень - Норвег╕я, ╕ все вкрито л╕сами до самого Халогаланду. А на сх╕д зв╕дти - Наумудаль, дал╕ - Ямталанд, а тод╕ Хельс╕нгаланд, а тод╕ Квенланд, тод╕ Ф╕ннланд, тод╕ - К╕рьялаланд[5]. А Ф╕ннмарк простяга╓ться вздовж ус╕х цих кра╖н, ╕ там широко розкидан╕ г╕рськ╕ поселення, деяк╕ в л╕сах, деяк╕ в долинах, а деяк╕ б╕ля озер. У Ф╕ннмарку ╓ дуже велик╕ озера, м╕ж якими багато л╕систо╖ земл╕, а над л╕сами тягнуться висок╕ гори, що звуться К╕л╕р.

Отже Торольф прибув до Квенланду й зустр╕в конунга Фарав╕да, той з╕брався в путь ╕ взяв три сотн╕ людей, а норвежц╕в[6] було чотири сотн╕, й вирушили вони через Ф╕ннмарк ╕ д╕сталися г╕р, де мешкали карели, що ран╕ше рушили в╕йною на квен╕в. А коли т╕ д╕зналися про це, то з╕брали в╕йсько й виступили назустр╕ч, гадаючи, що й цього разу переможуть. ╤ коли почалася битва, рушили норвежц╕ у потужний наступ. Вони мали м╕цн╕ш╕ щити, н╕ж квени. Тод╕ почалася р╕занина у стан╕ карел╕в, багацько загинули, а деяк╕ втекли. Фарав╕д ╕ Торольф д╕стали там величезн╕ добра, повернулися до Квенланду, а пот╕м по╖хав Торольф з╕ сво╖ми людьми з марки. Прощалися вони з Фарав╕дом конунгом дружньо.

Торольф повернувся з г╕р до [ф╕орду - прим. пер.] Вефсн╕р, спочатку по╖хав до себе на Санднес ╕ мешкав там деякий час, а тод╕ рушив з╕ сво╖м загоном на Торгар. ╤ коли прибув, йому розпов╕ли, що сини Х╕льд╕р╕д були взимку в Трандхейм╕ з Харальдом конунгом ╕ не скнарили на наклепи на Торольфа. ╤ багато перепов╕ли, як т╕ дво╓ оббр╕хували його перед конунгом.

Торольф же в╕дказав на це:

- Конунг у таке не пов╕рить, хоч би йому й казали под╕бне, бо нема мен╕ причини зраджувати його, адже в╕н зробив мен╕ багато добра ╕ жодно╖ кривди. Далеб╕, я не вол╕в би шкодити йому, бо мил╕ше мен╕ бути ландманом п╕д його рукою, н╕ж самому зватися конунгом поруч ╕з ╕ншим у т╕й сам╕й земл╕, щоби той м╕г перетворити мене на свого раба, коли схоче.


15. Про наклепи син╕в Х╕льд╕р╕д


Сини Х╕льд╕р╕д то╖ зими були при Харальдов╕ конунгу разом з╕ сво╖ми хатн╕ми й сус╕дами. Брати часто вели бес╕ди з конунгом, ╕ серед ╕ншого мова заходила про Торольфа.

Харек спитав:

- Чи добре вам сподобалася ф╕нська данина, княже, яку вам прислав Торольф?

- Добре, - мовив конунг.

- А сподобалось би б╕льше, - сказав Харек, - якби ти отримав усе, що тоб╕ належить, а це далеко не так. Була там значно б╕льша доля, що ╖╖ Торольф прибрав соб╕. В╕н прислав вам у подарунок три бобров╕ шкури, а я добре знаю, що в╕н ма╓ ╖х ╕ще три десятки, ╕ вс╕ вони належать тоб╕, ╕ я гадаю, що так само було й з ус╕м ╕ншим. ╤стинно, княже, коли б ти доручив цю справу нам з братом, то ми прислали б тоб╕ значно б╕льше добра.

Все, що вони казали про Торольф, п╕дтвердили ╖хн╕ супутники. Тож сталося так, що конунг сильно розлютився.


16. Сини Х╕льд╕р╕д перебрали справу Торольфа


Вл╕тку Торольф вирушив на п╕вдень до Трандхейму на зустр╕ч ╕з Харальдом конунгом ╕ мав при соб╕ всю данину ╕ також багато ╕ншого краму, ще й дев'ять десятк╕в людей, й ус╕ вони були добре споряджен╕. Коли вони прибули до конунга, ╖м дали м╕сце у гостьовому поко╖ й прийняли дуже гарно.

Через день потому п╕шов Ельв╕р Тихий до Торольфа, родича свого. Вони переговорили. Ельв╕р сказав, що Торольфа сильно знеславили й конунг дослуха╓ться до тих балачок.

Торольф попросив Ельв╕ра перемовитися щодо цього з конунгом:

- Бо сам я, - мовив в╕н, - осоромлюся перед конунгом, якщо в╕н вол╕╓ в╕рити наклепам, як╕ розводять про мене кепськ╕ людиська, ╕ не доведу, що я перед ним чистий.

Наступного дня п╕шов Ельв╕р до Торольфа ╕ сказав, що мав розмову з конунгом.

- ╤ нин╕ я не знаю, - додав в╕н, - як ╕ ран╕ше, що в нього на думц╕.

- Мушу я сам п╕ти до нього, - сказав Торольф.

Так в╕н ╕ зробив - п╕шов до конунга, коли той об╕дав, ╕ коли ув╕йшов, то прив╕тав конунга. Той в╕дпов╕в ╕ запросив його випити.

Торольф сказав, що прив╕з данину, що належить конунгов╕, яку в╕н з╕брав у Ф╕ннмарку:

- ╤ ще я маю багато чого, конунг, аби подарувати вам на згадку. Знаю я, що мушу робити все якнайкраще, аби заслужити на вашу подяку.

Конунг сказав, що не чека╓ в╕д Торольфа н╕чого, кр╕м добра:

- Бо н╕чого ╕ншого я ╕ сам тоб╕ не зробив. А вт╕м, - додав в╕н, - люди р╕зне кажуть про те, як сильно ти хочеш мен╕ догодити.

- Я не в╕зьму це за правду, - сказав Торольф, - якщо хтось каже, н╕би я вам нев╕рний, конунг. Я гадаю, що т╕, хто набалакав тоб╕ щось под╕бне, менше тоб╕ друз╕, н╕ж я. То ╓ ясна р╕ч, що под╕бне вчинили мо╖ недруги, ╕ вони заплатили б за це, якби ми з╕йшлися в╕дкрито.

Пот╕м Торольф вийшов. А наступного дня прин╕с данину, ╕ конунг був присутн╕й при тому. ╤ коли все передали, Торольф узяв к╕лька бобрових шкур ╕ собол╕в, кажучи, що хоче подарувати ╖х конунгов╕. Багато з присутн╕х там зауважили, що в╕н вчинив гарно ╕ надал╕ вартий дружби. А конунг в╕дказав, що Торольф уже здобув соб╕ винагороду.

Торольф сказав, що завжди робив усе, що лише м╕г, на догоду конунгов╕:

- ╤ коли вам так не зда╓ться, то тут уже я н╕чого не вд╕ю. Конунг знав, коли я був при ньому в його свит╕, як я себе тримаю, ╕ те мен╕ дивовижно, що нин╕ в╕н вважа╓ мене геть ╕ншою людиною, н╕ж тод╕.

Конунг сказав:

- Гарн╕ д╕ла вершив ти, Торольфе, коли був ╕з нами. Думаю, буде найл╕пше, щоби ти повернувся до мого х╕рду. В╕зьми мо╓ знамено й лишайся серед мо╖х б╕йц╕в. Тод╕ тебе н╕хто не оббреше, коли я наглядатиму день ╕ н╕ч за тим, як ти себе трима╓ш.

Торольф роззирнувся довкола себе. Поруч стояли його во╖ни. В╕н мовив:

- Важко мен╕ буде розпустити цей заг╕н. В╕льно тоб╕, княже, порядкувати званнями й учтами, що ти мен╕ дав, але в╕йська мого я не розпущу, допоки зможу утримувати, хай нав╕ть лише власним коштом. ╤ ще мен╕ дуже хот╕лося б, аби ти, конунг, при╖хав до мене й вислухав тих людей, яким дов╕ря╓ш, ╕ д╕знався б, що вони мають сказати. П╕сля того роб╕ть, як знайдете певним.

Конунг в╕дказав ╕ мовив, що н╕коли не при╖де на заст╕лля до Торольфа. Тод╕ Торольф п╕шов геть зв╕дти й повернувся до себе додому.

Коли в╕н п╕шов, конунг в╕ддав ус╕ справи в Халогаланд╕, якими ран╕ше займався Торольф, до рук син╕в Х╕льд╕р╕д, ╕ право ╖здити до ф╕н╕в також. Конунг оголосив сво╓ю власн╕стю ма╓ток на Торгар╕ й усе, чим волод╕в Брюнольф, ╕ все це передав синам Х╕льд╕р╕д.

Конунг послав людей з╕ сво╖ми знаками до Торольфа, щоб вони пов╕домили його про це р╕шення. Тод╕ взяв Торольф корабель, яким волод╕в, перен╕с туди все майно, що м╕г забрати в путь, ╕ рушив на п╕вн╕ч до свого житла на Санднес╕, маючи при соб╕ весь св╕й люд, як в╕дпущеник╕в, так ╕ раб╕в. Там Торольф мав не менше людей ╕ статк╕в, н╕ж ран╕ше.


17. Як Торольф соб╕ добра наживав


Сини Х╕льд╕р╕д перебрали на себе справи у Халогаланд╕. Н╕хто не виступав проти влади конунга, проте чимало людей зм╕нили свою думку про нього, то були родич╕ Торольфа ╕ його друз╕. Взимку вони [сини Х╕льд╕р╕д - прим. пер.] вирушили в гори з трьома десятками людей. Ф╕ни завважили ╖х не такими важливими нам╕сниками, яким ╖м здавався Торольф. Вони платили значно менше, н╕ж мали б.

То╖ ж само╖ зими вирушив у гори й Торольф ╕з сотнею людей, тод╕ по╖хав на сх╕д до Квенланду й зустр╕вся з Фарав╕дом конунгом. Вони порадилися й вир╕шили податися у гори, де були минуло╖ зими, взяли чотири сотн╕ людей ╕ д╕сталися К╕рьялаланду, де нападали на поселення, що на ╖хню думку не були багатолюдними, воювали там ╕ брали здобич, а п╕д к╕нець зими повернулися у Ф╕ннмарк.

Торольф по╖хав до себе додому. Його люди ловили тр╕ску у Вагар╕, а ╕нод╕ й оселедц╕, й усе здобуте везли до нього на дв╕р.

Торольф мав великий корабель, годний для подорожей в╕дкритим морем. В╕н був обладнаний якнайкраще ╕ пофарбований над водою, з в╕трилом у синю й червону смугу на щогл╕. Все оснащення на цьому корабл╕ було готове для мандр╕вки. Тож вел╕в Торольф сво╖м людям узяти той корабель ╕ готуватися вирушати, повантаживши туди тр╕ску, шкури й блискуч╕ хутра. Ще вел╕в узяти багато с╕рого та св╕тлого хутра[7], яке в╕н здобув у горах, ╕ то був величезний скарб. В╕н наказав Торг╕льсов╕ Галасливому вести корабель на зах╕д до Англ╕╖ й закупити там одеж╕ й ╕нших припас╕в, у яких вони мали потребу. Тож повели вони корабель на п╕вдень коло берег╕в, а тод╕ вийшли у в╕дкрите море ╕ д╕сталися Англ╕╖, де мали добру торг╕влю, навантажили корабель пшеницею ╕ медом, вином ╕ сукном, ╕ восени по╖хали назад. Вони мандрували добре ╕ д╕сталися Хордаланду.

То╖ ж осен╕ рушили сини Х╕льд╕р╕д по данину для конунга. Коли вони при╖хали передати данину, конунг сам наглядав за тим. В╕н мовив:

- Чи ви передали всю данину, що взяли у Ф╕ннмарку?

- Так точно, - в╕дказали вони.

- Нин╕шня данина, - зауважив конунг, - значно менша й г╕рша, н╕ж та, що доправляв Торольф, а ви ж казали, що в╕н кепсько да╓ раду з╕ справами.

- Дуже добре, конунг, - сказав Харек, - що ти пам'ята╓ш, яка багата данина надходила з Ф╕ннмарку, бо тепер стане зрозум╕ло, як багато ти втратив через Торольфа, який ╕ дос╕ збира╓ всю ф╕нську данину. В нас було ц╕╓╖ зими три десятки людей, ск╕льки зазвичай беруть нам╕сники. А пот╕м прибув Торольф ╕з сотнею людей. Чули ми його слова, що в╕н задумав позбавити життя ╕ нас ╕з братом, ╕ вс╕х наших людей, а причину в╕н знайшов таку, що ти, конунг, передав нам ту справу, яку в╕н сам вол╕в би втримати. Тож ми не мали ╕ншого виходу, кр╕м як обходити його стороною, та полишити г╕рськ╕ поселення, а Торольф ╖здив по вс╕й кра╖н╕ з╕ сво╖м в╕йськом. В╕н торгував усюди. Ф╕ни платили йому данину, а в╕н об╕цяв ╖м, що ваш╕ нам╕сники н╕коли не з'являться у ╖хньому кра╖. В╕н замислив зробитися конунгом там, на п╕вноч╕, р╕вно у Ф╕ннмарку й у Халогаланд╕, тож дивно, чому ти дозволя╓ш йому под╕бн╕ вит╕вки. ╢ правдив╕ в╕домост╕ щодо грабунк╕в, якими займа╓ться Торольф у Ф╕ннмарку, бо той кнорр[8], що ╓ найб╕льшим у Халогаланд╕, було споряджено на Санднес╕, й казав Торольф, що волод╕╓ вс╕м, що там лежить. Я гадаю, що там чимало хутра, ╕ зда╓ться мен╕, що бобр╕в ╕ собол╕в там поб╕льше, н╕ж Торольф привозив тоб╕, а тепер в╕д╕слав ╕з Торг╕льсом Галасливим. Я певен, що в╕н попрямував на зах╕д до Англ╕╖. ╤ якщо ти хочеш у тому переконатися, над╕шли людей знайти Торг╕льса, коли в╕н буде повертатися на сх╕д, ╕ я гадаю, що не було ще жодного торгового судна з под╕бним розк╕шним товаром на борту за наших дн╕в. Я також гадаю, правду сказати, що тоб╕, конунг, належить кожен пенн╕нг[9], який там ╓.

╥хн╕ супутники п╕дтвердили все, що Харек сказав, ╕ н╕хто там не м╕г цього заперечити.


18. Подорож Торольфа до Англ╕╖


С╕гтрюгг Спритний ╕ Халльвард Суворий звалися дво╓ брат╕в. Вони були при Харальдов╕ конунгу й походили з В╕ку. Р╕дня ╖хньо╖ матер╕ походила з Вестфольду, ╕ доводилися вони р╕днею Харальдов╕ конунгу. ╥х батько мав родич╕в по обох берегах р╕ки Гаутельва. В╕н мав житло на [остров╕ - прим. пер.] Х╕с╕нг ╕ був мужем вельми заможним, а вони отримали спадок по сво╓му батьков╕. Всього ╖х було четверо брат╕в. Молодших звали Тордом ╕ Торгейром. Вони були вдома ╕ порядкували господарством. А С╕гтрюгг ╕ Халльвард мали виконувати вс╕ накази конунга як у межах кра╖н╕, так ╕ поза нею, ╕ часто бралися за справи, що були небезпечними, ╕ в╕дбирали у людей як майно, так ╕ життя, коли конунг ╖м вел╕в. Вони мали при соб╕ великий заг╕н. У них не було друз╕в у кра╖н╕, але конунг дуже ц╕нував ╖х, ╕ були вони прудк╕шими в╕д ус╕х людей хоч на ногах, хоч на лижах, та й на корабл╕ випереджали решту. См╕ливими вони були ╕ дужими, але й довол╕ обачними. Вони перебували при конунгов╕, коли сталися т╕ под╕╖.

Восени вирушив конунг на учти до Хордаланду. Якось одного дня вел╕в в╕н покликати тих брат╕в, Халльварда й С╕гтрюгга. Коли вони явилися, в╕н сказав, що вони мають вирушили з╕ сво╖м загоном на пошуки корабля, що ним керував Торг╕льс Галасливий:

- ╤ вл╕тку в╕н ходив на зах╕д до Англ╕╖. Д╕станьте мен╕ цей корабель ╕ все, що там ╓, кр╕м люду. В╕дпуст╕ть ╖х з миром, якщо вони не сильно боронитимуть корабель.

Брати були завзят╕, тож узяли св╕й бойовий корабель ╕ вирушили шукати Торг╕льса, й почули, що в╕н повернувся з заходу й пряму╓ на п╕вн╕ч повз береги. Вони подалися за ним на п╕вн╕ч й наздогнали у [протоц╕ - прим. пер.] Фурусунд, уп╕знали його корабель ╕ наблизилися до нього з одного боку на одному з╕ сво╖х корабл╕в, а ╕нш╕ з╕йшли на берег ╕ п╕днялися на борт по сх╕дцях. Торг╕льс ╕ його люди не чекали небезпеки й не боронилися. Вони й незчулися, як опинилися в оточенн╕ сили-силенно╖ озбро╓ного люду, аж пот╕м ╖х роззбро╖ли, висадили на землю й не лишили ╖м н╕чого, кр╕м одягу, який був на них. А люди Халльварда прибрали сх╕дц╕, в╕дв'язали канат ╕ скерували корабель в╕д берегу, пот╕м швидко взяли шлях на п╕вдень, прибули до конунга й передали йому той корабель ╕ все, що на ньому було.

А коли корабель розвантажили, побачив конунг, ск╕льки там р╕зного добра, ╕ що не було брехнею те, про що йому казав Харек.

А Торг╕льс ╕ його побратими знайшли попутн╕ корабл╕, прибули до Квельдульфа ╕з сином ╕ розпов╕ли ╖м про свою невдалу мандр╕вку, ╕ прийняли ╖х добре.

Тод╕ мовив Квельдульф, що все йде до того, про що в╕н колись казав, ╕ що зрештою Торольф не д╕стане добра в╕д дружби з Харальдом конунгом:

- ╤ ввижалося б мен╕, що не така вже велика втрата сп╕ткала нин╕ Торольфа, якби не довелося згодом втратити б╕льше. Зда╓ться мен╕, як ╕ ран╕ше, що не в змоз╕ Торольф зрозум╕ти ╕ побачити, з якою перевагою в╕н стикнувся, - ╕ попросив Торг╕льса переказати Торольфов╕ таке:

- Порада моя така, щоби в╕н ви╖хав з кра╖ни, бо може статися, що в╕н д╕стане соб╕ б╕льше добра, коли п╕де п╕д руку англ╕йського, данського чи шведського конунга.

Пот╕м в╕н дав Торг╕льсов╕ гребне судно з ус╕м приладдям, з шатром, харчами й ус╕м, чого вони потребували для подорож╕. Пот╕м вони по╖хали ╕ не спинятися, доки не прибули на п╕вн╕ч до Торольфа й розпов╕ли, що з ними сталося.

Торольф не зажурився в╕д ц╕╓╖ втрати, кажучи, що майна йому не поменша╓:

- Добре мати сп╕льн╕ статки з конунгом.

Пот╕м накупив Торольф борошна, солоду й усього, чого потребував для сво╖х людей. Мовив в╕н, що його во╖ни будуть вбран╕ не так гарно, як в╕н хот╕в би.

Торольф продав деяк╕ сво╖ земл╕, а деяк╕ заклав, ╕ отримав ст╕льки ж кошт╕в, ск╕льки мав ран╕ше. В╕н тримав при соб╕ не менше люду, н╕ж минуло╖ зими, чи нав╕ть трохи б╕льше. В╕н запрошував друз╕в на заст╕лля ще част╕ше, н╕ж до того. Всю ту зиму в╕н пров╕в удома.


Прим╕тки


) Тобто у Ф╕ннмарк (область на п╕вноч╕ Норвег╕╖).


) Народ балт╕йсько-ф╕нсько╖ мовно╖ групи, що мешкав на узбережж╕ Ботн╕чно╖ затоки, а згодом ╕ у Ф╕ннмарку.


) Себто "кра╖ни квен╕в"; не зовс╕м ясна локац╕я, ймов╕рно, так звана "Каянська земля".


) В ориг╕нал╕ askraka, не зовс╕м ясне слово, ймов╕рно ф╕нське, на позначення ц╕нно╖ хутряно╖ зв╕рини.


) Карел╕я.


) Ориг╕нальне Norðmenn познача╓ скандинав╕в як таких, але тут вжито як б╕льш конкретний етнон╕м.


) В ориг╕нал╕ в╕дпов╕дно vöru ljósa ("блискуче хутро"), grávöru ("с╕ре хутро") ╕ skinnavöru ("св╕тле хутро"). Тут може йтися про хутро, здобуте у р╕зний сезон: с╕ре - вл╕тку, б╕ле - взимку, в╕дпов╕дно до сезонно╖ л╕ньки зв╕рини.


) Кнорр (╕сл. knörr) - п╕вн╕чне купецьке судно доби в╕к╕нг╕в.


) Пенн╕нг (╕сл. penning) - найдр╕бн╕ша ср╕бна монета.