# Розд╕ли 7-12

Стурлусон (?) Снорр╕

Торольф син Квельдульфа йде на службу Харальдов╕ конунгу.

7. Про Бьоргольфа й Х╕льд╕р╕д


Бьоргольфом звався чолов╕к з Халогаланду. В╕н жив на остров╕ Торгар. В╕н був ландманом, могутн╕м ╕ заможним, а за силою, зростом ╕ походженням - наполовину г╕рським тролем. В╕н мав сина наймення Брюнольф. Той удався в батька. Бьоргольф тод╕ постар╕в ╕ лишився вд╕вцем, передав ус╕ справи до синових рук ╕ вел╕в йому знайти ж╕нку. Брюнольф побрався ╕з Хельгою, дочкою Кет╕ля Лосося з Храфн╕сти. Бардом звали ╖хнього сина. В╕н рано змужн╕в, зробився красивим ╕ дуже принадним.

Якось восени в╕дбулося велелюдне свято, ╕ були там Бьоргольф ╕з сином найпочесн╕шими гостями. Ввечер╕ за звича╓м провели жеребкування, кому з ким пити у пар╕. Був на тому свят╕ один муж наймення Хегн╕. В нього був д╕м на остров╕ Лека. Хегн╕ був чолов╕к вельми заможний, гарн╕ший в╕д ус╕х ╕ розумний, але незнатного роду, ╕ зробив себе сам[1]. В╕н мав пригожу дочку, ╖╖ звали Х╕льд╕р╕д. ╥й випало сид╕ти поруч ╕з Бьоргольфом. Того вечора вони багато балакали. В╕н уподобав д╕вчину. Свято незабаром ск╕нчилося.

То╖ ж осен╕ старий Бьоргольф подався в путь на сво╓му корабл╕, ╕ тридцять чолов╕к ╕з ним. В╕н прибув на Леку, ╕ з двадцятьма людьми рушив до ма╓тку, а десятеро стерегли корабель. Коли вони наблизилися до садиби, назустр╕ч ╖м вийшов Хегн╕, ╜речно прив╕тав, запросив його ╕з подорожн╕ми до себе, Бьоргольф на те пристав, тож п╕шли вони в хату. Коли вони зняли верхн╕й одяг, наказав Хегн╕ принести д╕жку пива. Частувала ж гостей Х╕льд╕р╕д, ╜аздина дочка.

Бьоргольф п╕дкликав Хегн╕ бонда ╕ мовив:

- Маю до тебе справу ╕ хочу, аби донька твоя по╖хала до мене додому, а нин╕ в╕зьму з нею неповний шлюб.

А Хегн╕ не мав ╕ншого виходу, кр╕м як зробити, як звол╕в Бьоргольф. Той дав йому ейр╕р[2] золота ╕ п╕шов з д╕вчиною в л╕жко. Тод╕ Х╕льд╕р╕д по╖хала з Бьоргольфом на Торгар. Брюнольф завважив таке д╕ло кепським.

Бьоргольф ╕ Х╕льд╕р╕д мали двох син╕в. Одного звали Хареком, а ╕ншого - Храйреком. Пот╕м Бьоргольф помер. ╤ щойно його винесли з хати, Брюнольф наказав Х╕льд╕р╕д ╕з синами забиратися геть. Вона повернулася на Леку до свого батька, ╕ там зростали ╖╖ сини. Були вони красив╕, невеликого зросту, вельми розумн╕ й удалися у родич╕в матер╕. Прозвали ╖х синами Х╕льд╕р╕д. Брюнольф невисоко ╖х ц╕нив ╕ не дав н╕чого з батькового спадку. Х╕льд╕р╕д була спадко╓мницею Хегн╕, тож вона й сини ╖╖ отримали майно по його смерт╕, мешкали на Лец╕ й мали численн╕ статки. Вони були ровесниками, Бард син Брюнольфа й сини Х╕льд╕р╕д. А т╕ батько й син, Брюнольф ╕ Бьоргольф, довго ╖здили до ф╕н╕в[3] збирати данину.

На п╕вноч╕ Халогаланду ╓ ф╕орд наймення Вефсн╕р. Там сто╖ть остр╕в п╕д назвою Алост, великий ╕ гарний. Тамтешня господа зветься Санднес. Там мешкав муж наймення С╕гурд. В╕н був найбагатшим на п╕вноч╕. В╕н був ландманом ╕ видатним розумакою. С╕гр╕д звалася його дочка, ╕ вважалася вона найгарн╕шою в Халогаланд╕. Вона була ╓диною дитиною, тож мала отримати спадок С╕гурда, батька свого.

Бард син Брюнольфа з╕брався у пох╕д, мав корабель ╕ три десятки людей. В╕н рушив на п╕вн╕ч на Алост ╕ прибув до Санднесу до С╕гурда. Бард узяв слово ╕ просив руки С╕гр╕д. А позаяк в╕н отримав схвальну в╕дпов╕дь, то сталося так, що Бард ╕ д╕вчина заручилися. Вес╕лля вир╕шили зробити наступного л╕та. Тод╕ Бард мусив повернутися на п╕вн╕ч.


8. Торольф зробився людиною конунга


Того л╕та Харальд конунг над╕слав ус╕м могутн╕м людям Халогаланду, з якими в╕н ще не зустр╕чався, наказ прибути до нього. Брюнольф вир╕шив по╖хати до нього разом з Бардом, сво╖м сином. Восени вони вирушили на п╕вдень до Трандхейму ╕ зустр╕ли конунга там. В╕н ╖х прийняв найкращим чином. Тод╕ Брюнольф зробився ландманом конунга. Конунг дозволив йому ╖здити по учтах[4] б╕льше, н╕ж в╕н робив до того. Також йому дозволили на╖жджати до ф╕н╕в, торгувати з ними ╕ збирати для конунга данину в горах. Пот╕м Брюнольф повернувся додому, а Бард став х╕рдманом[5] конунга.

З ус╕х сво╖х людей конунг найб╕льше шанував скальд╕в. Вони сид╕ли на високому м╕сц╕ навпроти нього. Найближче сид╕в Аудун Лихий Скальд. В╕н був там найстаршим ╕ служив скальдом Хальфданов╕ Чорному, батьков╕ Харальда конунга. Дал╕ сид╕в Торбьорн Ламаний Р╕г, ще дал╕ - Ельв╕р Тихий, а поруч ╕з ним було м╕сце Барда. Там його називали Бардом Б╕лим або Бардом Сильним. В╕н добре ладнав там з ус╕ма. М╕ж ним ╕ Ельв╕ром було м╕цне побратимство.

То╖ ж осен╕ прибули до Харальда конунга Торольф син Квельдульфа та Ейв╕нд Ягня, син Бердла-Кар╕. Там ╖х зустр╕ли гостинно. Вони мали добре обладнану снеку[6] на двадцять весляр╕в, на як╕й ран╕ше ходили у в╕к╕нги. ╥м та ╖хн╕м людям дали м╕сце у гостинному поко╖.

Там вони ╕ лишалися, поки не над╕йшов час явитися до конунга, ╕ з ними йшли Бердла-Кар╕ та Ельв╕р Тихий. Вони прив╕тали конунга.

╤ коли вв╕йшов син Квельдульфа, мовив Ельв╕р Тихий:

- Як я казав минулого л╕та, що Квельдульф направить його до вас, так ╕ сталося. В╕н завжди трима╓ слово. Нин╕ ви бачите над╕йний доказ, що в╕н бажа╓ бути вам другом, якщо послав сюди служити вам свого сина, вельми г╕дного мужа, як ви тепер можете бачити. Прохання Квельдульфа й ус╕х нас, аби ти вшанував Торольфа ╕ возвеличив його при соб╕.

Конунг в╕дпов╕в на це схвально ╕ мовив, що так ╕ зробить:

- Якщо Торольф доведе мен╕, що його мужн╕сть дор╕вню╓ його шляхетному вигляду.

Так п╕шов Торольф п╕д руку конунга ╕ став його во╖ном, а Бердла-Кар╕ й Ейв╕нд Ягня, син його, вирушили на п╕вдень на тому корабл╕, на якому Торольф прибув на п╕вн╕ч. Тод╕ Кар╕ й Ейв╕нд по╖хали до себе додому. Торольф лишався при конунгов╕, ╕ той посадив його поруч ╕з Ельв╕ром Тихим ╕ Бардом, ╕ зробилося м╕ж ними трьома м╕цне братерство.

Тод╕ люди казали про Торольфа й Барда, що вони р╕вня одне одному за вродою, зростом, силою й ус╕ма принадами. Нин╕ Торольф опинився у найб╕льш╕й дов╕р╕ у конунга, так само, як ╕ Бард.

А коли минула зима ╕ йшлося до л╕та, просив Бард конунга в╕дпустити його влаштувати справи й виконати об╕цянку, яку в╕н дав тор╕к. А конунг, д╕знавшись, яке д╕ло Бард ма╓ зробити, дозволив йому вирушати. Коли в╕н дав згоду, Бард запропонував Торольфов╕ по╖хати з ним на п╕вн╕ч. Мовив в╕н, ╕ то була правда, що в╕н там може зустр╕ти багато сво╖х родич╕в, з якими до того не бачився. Торольфов╕ здалося те бажаним, ╕ в╕н в╕дпросився у конунга, а тод╕ вони, маючи годящий корабель ╕ супутник╕в, вирушили сво╖м шляхом, щойно були готов╕. Коли вони прибули на Торгар, то послали людей до С╕гурда нагадати йому про справу, про яку домовлялися тор╕к. С╕гурд в╕дказав, що готовий дотримати слова, тод╕ визначили день вес╕лля, тож мусив Бард прибути на п╕вн╕ч до Санднесу.

╤ коли настав час для зустр╕ч╕, ви╖хали Брюнольф ╕ Бард, а з ними повно поважного люду, родич╕в ╕ кревних[7]. Сталося так, як ╕ казав Бард, що Торольф зустр╕в там чимало сво╖х родич╕в, з якими до того н╕коли не зустр╕чався. Тож вони ╖хали, доки не д╕сталися Санднесу, ╕ там в╕дбулося бучне заст╕лля. А п╕сля свята Бард вирушив додому з╕ сво╓ю ж╕нкою ╕ лишився там на все л╕то, ╕ Торольф ╕з ним. А восени повернулися вони на п╕вдень до конунга ╕ зимували з ним.

То╖ зими помер Брюнольф. Тод╕ взнав Бард, що ма╓ отримати спадок, ╕ попросив конунга в╕дпустити його додому, ╕ той дозволив. А до того зробив Барда ландманом, яким був його батько, ╕ надав йому право вейцли, яке мав ╕ Брюнольф. Бард при╖хав додому ╕ став там великим хевд╕нгом[8]. А сини Х╕льд╕р╕д н╕чого не отримали з того спадку. Бард ╕ його дружина мали сина, якого нарекли Гр╕мом. Торольф лишався при конунгов╕ й був там у велик╕й пошан╕.


9. Битва у Хаврсф╕орд╕. Торольф жениться


Харальд конунг наказав збирати велике ополчення й морську рать, ╕ загони з╕йшлися до нього з ус╕╓╖ кра╖ни. В╕н подався з Трандхейму ╕ вирушив на п╕вдень. В╕н почув, що величезне в╕йсько з╕бралося в Агд╕р╕, в Рогаланд╕ й у Хордаланд╕, ╕ що збирали його по вс╕х тих землях, а також з╕ Сх╕дного В╕ку, ╕ там ╓ чимало могутн╕х людей, що прибули туди з метою боронити кра╖ну в╕д Харальда конунга.

Харальд конунг тримав сво╖ сили на п╕вноч╕. В╕н узяв соб╕ великий корабель з ватагою корабельник╕в. На нос╕ там стояли Торольф син Квельдульфа, Бард Б╕лий ╕ сини Бердла-Кар╕, Ельв╕р Тихий ╕ Ейв╕нд Ягня, а ще там були дванадцять конунгових берсерк╕в. Супротивники зустр╕лися на п╕вдн╕ Рогаланду, в Хаврсф╕орд╕. Там в╕дбулася найзапекл╕ша битва, яку коли-небудь мав Харальд конунг, ╕ багатенько люду погинуло в кожному в╕йську. Конунг рушив св╕й корабель уперед, ╕ там була найлют╕ша борня. А ск╕нчилося тим, що Харальд конунг здобув перемогу, ╕ там згинув Тор╕р Довгопикий, конунг Агд╕ру, а Кьятв╕ Багатий вт╕к з╕ сво╖ми во╖нами, хто ще тримався на ногах, окр╕м тих, як╕ потрапили у полон п╕сля битви.

Тод╕ перерахували в╕йсько Харальда конунга, ╕ було там багато загиблих, ╕ чимало поранених. Торольф д╕став сильну рану, а Бард ще сильн╕шу, ╕ не знайшлося на корабл╕ конунга жодного во╖на, хто уник би поранення, кр╕м тих, кому не шкодило зал╕зо, а то були берсерки. Тод╕ вел╕в конунг перев'язати поранених, дякував ╖м за звитягу й високо оц╕нив тих, як╕ здалися йому найв╕дважн╕шими, й в╕дзначив корабельних кормчих, ╕ тих б╕йц╕в, що стояли на нос╕ й у передн╕й частин╕ корабля, ╕ зичив ╖м ще б╕льш╕ почест╕, н╕ж вони мали до того. То була остання битва Харальда конунга у межах кра╖ни, а п╕сля того в╕н уже не зустр╕чав спротиву, й оволод╕в ус╕╓ю Норвег╕╓ю. Конунг наказав л╕кувати б╕йц╕в, що лишилися живими, й поховати померлих за тод╕шн╕м звича╓м.

Торольф ╕ Бард лежали недуж╕. Рана Торольфа заго╖лась, а Бардова виявилася смертельною.

Тод╕ попросив в╕н покликати до нього конунга ╕ сказав йому так:

- Якщо станеться, що я помру, то прошу вашого дозволу розпорядитися мо╖м спадком.

Коли конунг погодився, той продовжив:

- Я вол╕ю, аби весь м╕й спадок, земл╕ й майно, взяв соб╕ Торольф, м╕й родич ╕ побратим. Вол╕ю також, аби в╕н узяв за себе мою ж╕нку ╕ сина мого на виховання, бо в ньому я впевнений б╕льше, ан╕ж у будь-кому з людей.

Тож Бард оголосив запов╕т зг╕дно закону ╕ з вол╕ конунга. Пот╕м в╕н помер, ╕ був похований, ╕ за ним сильно тужили. Торольф одужав в╕д сво╖х ран ╕ вл╕тку супроводжав конунга, ╕ заслужив найгучн╕шу славу.

Восени конунг вирушив на п╕вн╕ч до Трандхейму. Тод╕ попросив його Торольф дозволити йому по╖хати на п╕вн╕ч до Халогаланду, щоб отримати спадок, що йому вл╕тку залишив Бард, його родич. Конунг дозволя╓ ╕ п╕дтверджу╓ наказом ╕ сво╖ми знаками, що Торольф ма╓ отримати все майно, яке Бард йому запов╕в, ╕ дода╓, що це було зроблено з в╕дома ╕ вол╕ конунга. Тод╕ робить конунг Торольфа ландманом ╕ переда╓ йому вс╕ вейцли, як╕ мав Бард, ╕ дозволя╓ йому ╖здити до ф╕н╕в з ус╕ма правами ╕ обов'язками, як╕ мав Бард. Конунг дав Торольфов╕ гарний корабель, повн╕стю готовий, ╕ вел╕в п╕дготуватися до мандр╕в якнайкраще. Пот╕м Торольф по╖хав сво╖м шляхом, ╕ простився з конунгом вельми приязно.

Коли Торольф прибув на п╕вн╕ч на Торгар, там його зустр╕ли добре. В╕н розпов╕в, що Бард загинув, ╕ що в╕н передав йому сво╖ земл╕ й рухоме майно, ╕ також свою ж╕нку, ╕ надав на доказ цього наказ конунга ╕ його знаки. А С╕гр╕д, коли почула цю зв╕стку, сильно зажурилася за сво╖м чолов╕ком. А Торольфа вона добре знала ще до того, ╕ подумала, що в╕н дуже гарний чолов╕к, ╕ що кращого шлюбу год╕ й бажати. Й оск╕льки на те була воля конунга, вс╕ ╖╖ друз╕ радили ╖й вийти за Торольфа, коли батько ╖╖ не заперечить. Тод╕ взяв Торольф ус╕ т╕ земл╕ й порядкував там в╕д ╕мен╕ конунга.

Торольф надумав ╕ти у пох╕д, узяв корабель ╕ ш╕сть десятк╕в люду й вирушив, коли був готовий, на п╕вн╕ч. Одного дня, п╕д веч╕р, в╕д д╕стався Санднесу на Алост╕, й залишив корабель у гаван╕. А коли там розбили шатро для ноч╕вл╕, рушив Торольф ╕з двадцятьма мужами до садиби. С╕гурд зустр╕в його гостинно й запросив його до себе, бо знав його добре з то╖ пори, як породнився ╕з Бардом. Торольф ув╕йшов до поко╖в ╕ лишився там гостювати. С╕гурд зав╕в ╕з ним розмову ╕ спитав, що чути нового. Торольф розпов╕в про битву, що в╕дбулася вл╕тку на п╕вдн╕, та про загибель багатьох людей, яких С╕гурд знав. Торольф сказав, що Бард, його зять, помер в╕д рани, яку отримав у битв╕. Вони обо╓ завважили те за велику втрату. Тод╕ переказав Торольф С╕гурдов╕ передсмертну волю Барда, ╕ додав наказ конунга, щоб виконати його волю, ╕ показав над╕слан╕ ним знаки. Пот╕м попросив Торольф руки С╕гр╕д, його дочки. С╕гурд озвався щодо цього схвально, кажучи, що цьому багато сприя╓, по-перше, бо така воля конунга, дал╕, що й сам Бард про це просив, ╕ ще, що Торольф йому знайомий, ╕ що на його думку для його дочки це гарний шлюб. Тож розмова ╕з С╕гурдом далася легко. Вони домовилися в╕дсвяткувати вес╕лля восени на Торгар╕.

Тод╕ Торольф ╕з супутниками повернувся додому, ╕ влаштував там бучне заст╕лля, ╕ запросив туди вельми багато люду. Було там чимало знатних родич╕в Торольфа. С╕гурд прибув з п╕вноч╕ на бойовому корабл╕, ╕ з ним багацько г╕дних муж╕в. То була велелюдна учта.

Незабаром з'ясувалося, що Торольф - муж вельми д╕яльний ╕ видатний. В╕н тримав при соб╕ численний заг╕н, який потребував утримання. Та того року врожай був добрим, аби вдовольнити ц╕ потреби.

Взимку помер С╕гурд з Санднесу, ╕ Торольф отримав його спадок. То були велик╕ добра.

Сини Х╕льд╕р╕д вирушили до Торольфа ╕ завели мову про те, що не отримали геть н╕чого з╕ статк╕в, якими волод╕в Бьоргольф, ╖хн╕й батько.

Торольф в╕дпов╕в:

- Був мен╕ в╕домий ╕ Бьоргольф, ╕ ще краще - Бард, ╕ то були люди досить розсудлив╕, би в╕ддати вам те з╕ спадку Бьоргольфа, про що вони знали, що воно ваше за правом. Був я поблизу, коли ви те саме казали Бардов╕, й чув, що в╕н вам в╕дмовив, бо назвав вас синами рабин╕.

Харек сказав, що д╕стане докази, що за ╖хню мат╕р було сплачено мунд[9]:

- ╤ сталося так, що ми спершу не заводили про це мови з Брюнольфом, нашим братом. Тод╕ ми мусили б розбиратися м╕ж сво╖ми. А в╕д Барда ми чекали, що в╕н поставиться до нас з ус╕╓ю повагою. Наша з ним справа була недовгою. А тепер, коли спадок в╕д╕йшов до чужих нам людей, ми не станемо й дал╕ мовчати про нашу втрату. ╤ може бути, як уже було, що ти такий могутн╕й, що ми не знайдемо в тебе правди, коли ти нав╕ть не хочеш вислухати св╕дчення, як╕ ми могли б знайти, що ми ╓ людьми високого роду.

Торольф сердито в╕дпов╕в:

- Тому я не кваплюся визнати вас г╕дними спадку, що казали мен╕, як вашу мат╕р взяли силою ╕ привезли додому полонянкою.

На тому розмова ╖хня урвалася.


10. Про пох╕д Торольфа ╕ про його щедр╕сть


Взимку Торольф вирушив у гори ╕ взяв ╕з собою великий заг╕н, не менше дев'яти десятк╕в людей. А ран╕ше зазвичай нам╕сники[10] брали з собою три десятки, ╕нод╕ й менше. В╕н мав при соб╕ багато товару на продаж. В╕н хутко лаштував зустр╕ч╕ з ф╕нами, брав з них данину й торгував ╕з ними. Все в них п╕шло вдало ╕ миролюбно, а ╕нод╕ з погрозами.

Торольф широко роз'╖жджав по тому краю. ╤ коли в╕н опинився на сход╕ у горах, то почув, що кюльф╕нги[11] прибули з╕ сходу ╕ торгують ╕з ф╕нами, а подекуди ╕ грабують. Торольф послав ф╕н╕в шукати кюльф╕нг╕в, а потому рушив сл╕дом, ╕ здибав у якомусь селищ╕ три десятки [╖хнього - прим. пер.] люду ╕ вбив ус╕х, ╕ жоден не вт╕к, а згодом зустр╕в ще п'ятнадцять чи двадцять. Усього ж вони вбили коло ста чолов╕к ╕ взяли силу-силенну добра, а навесн╕ повернулися додому. Рушив Торольф до себе на Санднес ╕ просид╕в там довго. В╕н наказав збудувати бойовий корабель ╕з головою дракона, обладнати його якнайкраще, ╕ ходив на ньому на п╕вн╕ч.

Торольф добував ус╕ добра, на як╕ був багатий Халогаланд. Його люди ловили оселедц╕ й тр╕ску. Ще там було повно тюленячих лежбищ ╕ кладок пташиних я╓ць. Усе здобуте в╕н вел╕в доправляти до себе. В╕н н╕коли не тримав у господ╕ менше ста в╕дпущеник╕в. Торольф був щедрим мужем ╕ заручився дружбою з багатьма великими людьми, з якими сус╕див. В╕н зробився могутн╕м ╕ ретельно стежив за тим, аби його корабл╕ та зброя завжди були напоготов╕.


11. Торольф прийма╓ конунга


Вл╕тку Харальд конунг рушив до Халогаланду, де для нього готували учти як у його власних ма╓тках, так ╕ у ма╓тках ландман╕в ╕ заможних бонд╕в.

Торольф улаштував для конунга заст╕лля й витратив чимало кошт╕в. Було оговорено, коли конунг ма╓ прибути. Торольф запросив багато гостей, ╕ там з╕бралися вс╕ найдостойн╕ш╕ люди, що мешкали в тих краях (?). Конунг мав при соб╕ коло трьох сотень люду, коли прибув на заст╕лля, а Торольф мав уже п'ять сотень. Торольф наказав п╕дготувати величезну клуню, поставити там лавки ╕ там же гуляти, бо його хата була не така простора, щоб ум╕стити ст╕льки народу. Ще там на ст╕нах кругом вис╕ли щити.

Конунг сид╕в на високому м╕сц╕. А коли вс╕ пос╕ли сво╖ м╕сця перед ним ╕ за ним, роззирнувся конунг навкруги, почервон╕в ╕ н╕чого не промовив, ╕з чого люди втямили, що в╕н гн╕ва╓ться. Бенкет був розк╕шний, а частування - найкращ╕. Конунг лишався невеселий ╕ пробув там три ноч╕, як домовлялися.

Того дня, коли конунг мав уже по╖хати, п╕шов Торольф до нього ╕ попросив, аби в╕н пройшовся з ним до берега. Той так ╕ зробив. Там коло берегу стояв дракар[12], що його Торольф наказав збудувати ран╕ше, з шатром ╕ вс╕м спорядженням. Торольф подарував той корабель конунгов╕ й просив, аби в╕н оц╕нив, до чого йшлося, бо ж в╕н з╕брав ст╕льки народу, щоби вшанувати конунга, а в жодному раз╕ не принизити. Конунг добре сприйняв слова Торольфа, просяяв лицем ╕ звеселився. Тод╕ було сказано ще багато схвальних сл╕в, ╕ то була правда, що учта вийшла пречудова, а проводи - розк╕шн╕, а конунг сильний под╕бними людьми, тож прощалися вони вельми приязно.

Вирушив конунг на п╕вн╕ч до Халогаланду, як ╕ задумав, а на п╕вдень завернув п╕д к╕нець л╕та, ╕ ╖здив по учтах, як╕ для нього готували.


12. Сини Х╕льд╕р╕д обмовляють Торольфа


Сини Х╕льд╕р╕д запросили конунга до себе на триденне заст╕лля. Конунг прийняв запрошення ╕ сказав, коли прибуде. Коли настав час, конунг прибув з╕ сво╖м загоном, а до того там не було надто людно, а заст╕лля в╕дбулося вдало. Конунг лишився вс╕м задоволений.

Харек п╕шов до конунга ╕ спитав, як його приймали вл╕тку. Конунг в╕дпов╕в, що люди приймали його наст╕льки добре, наск╕льки ╖м дозволяли статки.

- Мабуть, найпишн╕ше тебе зустр╕в Торольф, - сказав Харек, - на сво╖й велелюдн╕й учт╕.

Конунг мовив, що так ╕ було.

Харек мовив:

- Так ╕ було, тому що до жодного заст╕лля не готувалися так ретельно, як до цього, княже, ╕ то ╓ велике щастя, що ти не втрапив у смертельну пастку. Ти, як ╕ личить, явив себе мужем великого розуму й талану, бо зап╕дозрив, що там не все гаразд, коли пом╕тив, ск╕льки там з╕бралося люду. ╤ мен╕ казали, що ти вел╕в сво╖м б╕йцям тримати зброю напоготов╕ й вартувати н╕ч ╕ день.

Конунг глянув на нього ╕ мовив:

- Чом ти таке кажеш, Хареку, ╕ що ще можеш про це додати?

Той в╕дказав:

- Чи можу казати в╕льно, княже, про все, що маю на думц╕?

- Кажи, - дозволив конунг.

- Я так гадаю, - сказав Харек, - що ти, княже, почувши, про що балакають люди за закритими дверима, не зрад╕в би, бо йдеться про те, н╕би ти пригн╕чу╓ш весь народ. Сказати по правд╕, ╓дине, чого браку╓ людям, аби виступити проти тебе, конунг, то це г╕дного й могутнього вождя. А тому не дивно, що такий муж, як Торольф, вважа╓ себе кращим за решту. Йому не браку╓ ан╕ сили, ан╕ вроди. В╕н трима╓ х╕рд, н╕би сам ╓ конунгом. У нього повно добра нав╕ть в його особист╕й власност╕, а в╕н же ще порядку╓ чужим майном, н╕би сво╖м. Ще в╕н користу╓ться численними правами на учти, що ти йому надав, ╕ не збира╓ться платити за це добром, адже, правду кажучи, коли тамтешн╕ люди почули, що ти рушиш на п╕вн╕ч у Халогаланд, не маючи великого в╕йська, лише з трьома сотнями, то вир╕шили з╕брати рать, напасти й позбавити тебе життя, конунг, ╕ вс╕х тво╖х людей, а Торольф був тих заколотник╕в ватажком, бо його просили зробитися конунгом над фюльками Халогаланд ╕ Наумудаль. В╕н об'╖хав кожен ф╕орд ╕ остр╕в уздовж ╕ впоперек, ╕ там привернув на св╕й б╕к ус╕х людей, яких зустр╕чав, ╕ всю зброю, ╕ тод╕ се не було та╓мницею, що те в╕йсько з╕бралося на битву проти Харальда конунга. З ╕ншого боку, володарю, хоча тво╓ в╕йсько було трохи меншим, у поселян похололо у грудях в╕д страху, коли вони побачили тво╖ в╕трила. Тод╕ вони передумали йти проти тебе ╕ влаштували заст╕лля. А задум був такий, щоби дочекатися, доки ви нап'╓теся й позасина╓те, й напасти на вас ╕з вогнем ╕ збро╓ю, а доказом, що я кажу правду, ╓ те, що ви святкували у клун╕, бо Торольф не хот╕в спалити свою хату, нову ╕ вельми розк╕шну. ╢ й ╕нший доказ: у т╕й стодол╕ було повно збро╖ та бойових обладунк╕в. А коли вони ясно зрозум╕ли, що н╕чого вам не вд╕ють, то вир╕шили полишити св╕й перший задум. Я гадаю, що вс╕ вони можуть прича╖тися з тим сво╖м замислом, бо зда╓ться мен╕, що жоден з них не буде безневинним, якщо правда вил╕зе нагору. Нин╕ раджу тоб╕, конунг, взяти Торольфа до свого х╕рду, вел╕ти йому нести тв╕й стяг ╕ стояти на нос╕ твого корабля. Для цього в╕н п╕д╕йде якнайкраще. А якщо ти вол╕╓ш, аби в╕н лишався ландманом, дай йому вейцли на п╕вдн╕ у Ф╕ордах. Там же вс╕ його родич╕. Так ти зможеш наглядати, щоб в╕н не зробився надто могутн╕м. А справи у Халогаланд╕ передайте тим людям, як╕ виглядають над╕йними ╕ будуть вашими в╕рними слугами, та чи╖ родич╕ ще ран╕ше займалися тими справами. Ми з братом готов╕ прислужитися вам у той спос╕б, як вам буде в╕льно. Наш батько довгенько був корол╕вським нам╕сником. В╕н добре все тримав у руках. Вам, господарю, важко буде тут знайти людей на таке д╕ло, бо ви р╕дко буватимете тут особисто. Тутешня земля надто б╕дна на добра, щоби вам на╖жджати сюди з вашим [великим - прим. пер.] в╕йськом, а часто нав╕дуватися сюди з меншим загоном ви не зможете, бо тут забагато ненад╕йних людей.

Конунга дуже розгн╕вали т╕ слова, та в╕дказав в╕н спок╕йно, як бувало завжди, коли в╕н д╕знавався новини, як╕ вважав за важлив╕. В╕н спитав тод╕, чи Торольф у себе вдома на Торгар╕.

Харек в╕дказав, що того не сл╕д чекати:

- Торольф досить розумний, аби знати, що йому не варто стикатися з вашим в╕йськом, конунг, бо йому ясно, що не вс╕ стримають слова, щоби до тебе не долинуло тих зв╕сток. Вирушив в╕н на п╕вн╕ч на Алост, щойно д╕знався, що ти з╕брався на п╕вн╕ч.

Конунг мало радився з приводу цих новин з ╕ншими людьми, але здавалося, що в╕н дов╕ря╓ тим словам. Пот╕м конунг по╖хав сво╖м шляхом. Сини Х╕льд╕р╕д проводжали його з подарунками, а в╕н зичив ╖м свою дружбу. Т╕ брати вигадали соб╕ справу в Наумудал╕ й рушили кружним шляхом сл╕д за конунгом, тож вони зустр╕чалися при кожн╕й нагод╕. В╕н завжди прихильно сприймав ╖хн╕ слова.


Прим╕тки


) Буквально: "hafði hafizt af sjálfum sér".


) Ейр╕р - восьма частина марки, коло 27 грам╕в.


) Власне тут ╕деться про саам╕в, що мешкали на п╕вноч╕ Норвег╕╖.


) ╤деться про спос╕б реал╕зац╕╖ ф╕скальних функц╕й: право нав╕дуватися на хутори ╕ поселення на бучн╕ бенкети, як╕ господар╕ мали для нього влаштовувати; це називалося veizla, себто власне "бенкет, учта".


) Тобто гриднем, дружинником.


) Снека, чи радше снекья (╕сл. snekkja) - "зм╕я", р╕зновид бойових корабл╕в; те саме, що "шнека" чи "шнекер".


) В ориг╕нал╕ tengðamenn, терм╕н на позначення в╕ддаленого спор╕днення, щось на кшталт свояки.


) Хевд╕нг (галицький вар╕ант перекладу - "гевдин╜", ╕сл. höfðingr, в╕д höfuð - "голова") - "головний", вождь, оч╕льник збройного загону чи певно╖ територ╕ально-поселенсько╖ сп╕льноти, др╕бна шляхта П╕вноч╕.


) Мунд (╕сл. mundr) - досл╕вно "викуп", платня, яку отримують родич╕ наречено╖. Без внесення викупу шлюб вважався нед╕йсним.


) ╤сландською - sýslamenn, в╕д sýsla - "справа"; корол╕вськ╕ збирач╕ податк╕в ╕ захисники вв╕рених ╖м земель.


) Народ, ╕мов╕рно угро-ф╕нсько╖ мовно╖ групи, в╕домий також як колбяги (╕сл. kylfingar, в╕д kylfa - "кийок").


) Власне радше дрек╕, чи "дракон" (╕сл. dreki), бойовий корабель в╕к╕нг╕в ╕ в╕зитна картка ╖хньо╖ доби.