# Промови Ск╕рн╕ра

Мудрий Семунд

Ск╕рн╕р, слуга Фрейра, вируша╓ до Йотунхейму сватати дочку велета Гюм╕ра. Хардкор :)

Промови Ск╕рн╕ра


(Поïздка Ск╕рн╕ра)


Фрейр, син Ньорда, якось сид╕в на Хл╕дскьяльв╕ та оглядав ус╕ св╕ти. Глянув на Йотунхейм ╕ пом╕тив прекрасну д╕вчину, коли вона йшла з батькового дому до клун╕. В╕дтод╕, як Фрейр ïï побачив, охопив його великий смуток.

Ск╕рн╕ром звався слуга Фрейра. Ньорд попросив його поговорити з Фрейром ╕ якось його розрадити. Тод╕ Скад╕ промовила:


1

"Вставай нин╕, Ск╕рн╕ре,

йди побалакай

╕з нашим нащадком,

д╕знайся у нього,

мудрого мужа

що засмутило?"


Ск╕рн╕р мовив:


2

"Недобр╕ слова

почую в╕д вашого сина,

як п╕ду до нього балакать,

д╕знатись у нього,

мудрого мужа

що засмутило".


3

"Скажи мен╕, Фрейре,

боже звитяжний,

знати я хочу:

чом сам ти сидиш

в порожньому зал╕,

м╕й пане, весь день?"


Фрейр мовив:


4

"Що тоб╕ мовити,

юний м╕й друже,

про горе мо╓?

Альв╕в св╕тило

ся╓ вс╕м вдень,

окр╕м кохання мого".


Ск╕рн╕р мовив:


5

"Знаю тебе я

мног╕ï зими,

╕ ти мене, друже;

з юност╕ нашоï,

з давн╕х-давен

все одне одному

ми пов╕ряли".


Фрейр мовив:


6

"З Гюм╕ра дому,

бачив, виходила

д╕ва жадана;

рук ïï сяйво

пронизало наскр╕зь

прост╕р ╕ води.


7

Пристраст╕ тоï,

що мене полонила,

жоден юнак ще не зв╕дав;

з ас╕в чи альв╕в

н╕хто не звол╕╓

сватати мене за неï".


Ск╕рн╕р мовив:


8

"Коня мен╕ дай,

що кр╕зь морок промчить,

кр╕зь плом╕нь смертельний,

╕ того меча,

нищити здатного

йотун╕в р╕д".


Фрейр мовив:


9

"Коня тоб╕ дам,

що кр╕зь морок промчить,

кр╕зь плом╕нь смертельний,

╕ того меча,

нищити здатного,

як мудрий ним волод╕╓".


Ск╕рн╕р мовив до коня:


10

"Морок на двор╕,

час нам рушати

понад горами вогкими,

понад народами турс╕в;

живими повернемось,

чи наш╕ життя

йотун могутн╕й в╕зьме?"


Ск╕рн╕р вирушив до садиби Гюм╕ра в Йотунхейм╕. Там були злющ╕ собаки, прив'язан╕ коло вор╕т того двору, де мешкала Герда. Ск╕рн╕р проïхав дал╕. Там на курган╕ сид╕в пастух. Ск╕рн╕р звернувся до нього:


11

"Скажи мен╕, пастирю,

що на курган╕ сидить

╕ пильну╓ шляхи:

як обминути

Гюм╕ра пс╕в,

би побалакати з д╕вою?"


Пастух в╕дказав:


12

"Шука╓ш ти смерт╕,

чи ти вже помер?

. . .

Дружньо балакати

з донькою Гюм╕ра гожою

тоб╕ не судилося".


Ск╕рн╕р мовив:


13

"Вчинок не кращий -

мужев╕ ся шкодувати,

як вир╕шив рушити

в╕н у виправу;

вс╕ моï дн╕

порахован╕ здавна,

зл╕чена решта життя".


Герда мовила:


14

"Що це за гурк╕т

чую я нин╕,

хто мчить до нас?

Земля аж тремтить,

труситься весь

Гюм╕ра д╕м".


Служниця мовила:


15

"Муж чужоземний

скочив з коня,

пустив його пастись".


Герда мовила:


16

"Пройти запроси його

в наш╕ чертоги,

╕ меду йому п╕днеси;

хоч я ╕ боюся,

що муж чужоземний -

брата убивця мого".


17

"Чи з роду ти альв╕в,

н╕ асам не родич,

н╕ ванам премудрим?

Чому ти прибув

кр╕зь плом╕нь пекучий

до нас у господу?"


Ск╕рн╕р мовив:


18

"Не родич я альвам,

не родич я асам

╕ ванам премудрим;

все ж я прибув

кр╕зь плом╕нь пекучий

до вас у господу.


19

Яблук життя

я золотих

дам тоб╕, Гердо,

приязнь придбаю,

як визна╓ш Фрейра

дорожчим життя".


Герда мовила:


20

"Яблук життя

я не в╕зьму,

н╕коли не згоджуся,

ан╕ ╕з Фрейром, -

допоки жив╕, -

разом не будемо".


Ск╕рн╕р мовив:


21

"Персня я маю,

що був на багатт╕

з Од╕на юним нащадком;

в╕с╕м под╕бних

крапа╓ персн╕в ╕з нього

кожну дев'ятую н╕ч".


Герда мовила:


22

"К╕льця не в╕зьму,

що було на багатт╕

з Од╕на юним нащадком;

золота маю багато

в Гюм╕ра дом╕,

повно у батька майна".


Ск╕рн╕р мовив:


23

"Бачиш ти, д╕во, меча,

страшного ╕ гострого,

у мене в руц╕?

Гол╕вку стягну

з д╕вочих плечей,

коли не отримаю згоди".


Герда мовила:


24

"Тиску терп╕ти

я не вол╕ю,

н╕коли не згоджуся;

хоч ти, я гадаю,

Гюм╕ра стр╕вши,

б╕йця суворого,

битву влашту╓ш".


Ск╕рн╕р мовив:


25

"Бачиш ти, д╕во, меча,

страшного ╕ гострого,

у мене в руц╕?

Лезом оцим

древнього йотуна знищу,

стане тв╕й батечко мертвим.


26

Вражу тебе

жезлом чар╕вним,

скоришся вол╕й,

д╕во, моïй,

опинишся там,

де людей не побачиш.


27

На круч╕ орлин╕й

будеш сид╕ти,

св╕ту не вгледиш,

зр╕тимеш Хель;

ïжа тоб╕

стане гидк╕шою,

н╕ж зм╕ï для смертних.


28

Бридкою на вигляд

ти будь-кому станеш,

най Хр╕мн╕р кудлатий,

най всякий назорить;

мудр╕шою станеш,

н╕ж сторож бог╕в,

за ╜ратами сидячи.


29

Безумство ╕ крики,

прокляття й страждання

зросиш сльозами скорботи.

Нин╕ с╕дай,

накличу на тебе

нем╕ч тяжку

╕ горе подв╕йне:


30

трол╕ ганитимуть,

днину важку

матимеш в йотун╕в хат╕;

до дому хримтурс╕в

кожного дня

повзтимеш, безв╕льна,

повзтимеш, принижена;

з плачем, без радост╕

будеш вертатись

╕ жити з г╕ркими сльозами.


31

З турсом триглавим

будеш ти жити,

чи ╕ншого мужа не буде;

думи поглине

скорбна скорбота;

станеш под╕бна

до чортополоху,

що п╕д кам╕нь кладуть п╕сля жнив.


32

До л╕су п╕ду я,

до парост╕в юних,

кия чаклунського взяти,

посох чаклунський тримаю.


33

Од╕на гн╕в на тоб╕,

гн╕в повелителя ас╕в,

╕ Фрейр тоб╕ ворог,

непоступлива д╕во,

зустр╕нешся нин╕

з люттю бог╕в.


34

Слухайте, йотуни,

слухайте, хр╕мтурси,

сини Суттунгов╕,

й аси сам╕:

так заклинаю,

край покладаю

радост╕ д╕ви,

щастю д╕вочому.


35

Хр╕мгр╕мн╕р зветься турс,

що ввергне тебе

п╕д ╜рати смертельн╕;

мерц╕ почастують

тебе п╕д кор╕нням

козлячою сечею;

кращих напоïв

н╕коли не пити тоб╕,

д╕во, не з вол╕ тво╓ï,

д╕во, та з вол╕ мо╓ï.


36

"Турса" я р╕жу

╕ ще три на костур╕:

х╕ть, ╕ безумство, ╕ болещ╕;

як вир╕зав ïх,

так само ╕ зр╕жу,

як буде потреба.


Герда мовила:


37

"В╕тання мо╓

ти нин╕ отримай,

╕ чарку холодну

меду старого;

сама не чекала,

н╕коли не думала,

що юного вана вподобаю".


Ск╕рн╕р мовив:


38

"Востанн╓ вол╕ю

отримати в╕дпов╕дь,

перш н╕ж поïду:

де б ти бажала

зустр╕ти й кохати

Ньордова сина?"


Герда мовила:


39

"Барр╕ прозвалась

д╕брова далека,

обом нам в╕дома;

через дев'ять ночей

там Ньордова сина

юная Герда пот╕шить".


Тод╕ Ск╕рн╕р поïхав додому. Фрейр стояв надвор╕, зустр╕в його й нетерпляче спитав:


40

"Скажи мен╕, Ск╕рн╕ре,

перш н╕ж коня розс╕длати

й стати на ноги:

д╕став ти жадане

у Йотунхейм╕,

чи виконав волю мою?"


Ск╕рн╕р мовив:


41

"Барр╕ прозвалась

д╕брова далека,

обом нам в╕дома;

через дев'ять ночей

там Ньордова сина

юная Герда пот╕шить".


Фрейр мовив:


42

"Н╕ченька довга,

дв╕ ноч╕ довш╕,

три як стерп╕ти?

Часто мен╕

м╕сяць коротшим зда╓ться

за ноч╕ об╕цян╕".


Прим╕тки ╕ коментар╕


Якби я був Семундом Мудрим або кимсь ╕з п╕зн╕ших переписувач╕в чи упорядник╕в "Старшоï Едди", то цю п╕сню назвав би не "Skírnismál" ("Промови Ск╕рн╕ра"), а якось штибу "Skírnisánnauð" ("Погрози/Утиски Ск╕рн╕ра"). З огляду на його специф╕чн╕ методи дипломат╕ï.

Сюжет ц╕╓ï п╕сн╕ - сватання. Хоча, наск╕льки я зрозум╕в, про укладання шлюбу не йдеться: Ск╕рн╕р вимага╓ в╕д Герд лише ф╕зичноï близькост╕ з╕ своïм паном - Фрейром. Спочатку в╕н намага╓ться ïï заохотити матер╕ально, але д╕вчина категорично в╕дмовля╓ться. ╥ï можна зрозум╕ти: адже Фрейр - це такий соб╕ нордичний Лука Муд╕щ╓в (чи, коли вам б╕льше смакують античн╕ паралел╕, римський Пр╕ап). Тод╕ Ск╕рн╕р почина╓ погрожувати б╕долас╕ р╕зними карами, пор╕вняно з якими тьмян╕ють найхвороблив╕ш╕ фантазми апологет╕в нашого "сучукрл╕ту". Зрештою Герд прийма╓ пропозиц╕ю. А куди ïй, горопашн╕й, под╕тися?..

Деяк╕ досл╕дники вбачають у цьому твор╕ в╕дгом╕н язичницьких шлюбних ритуал╕в. Мушу не згодитись. Якщо ╕ шукати як╕сь поганськ╕ ритуальн╕ рудименти, то х╕ба у тематиц╕ плодючост╕. Так, цю п╕сню могли виконувати п╕д час вес╕ннього свята по╓днання бога сонця ╕з богинею земл╕. Проте таке по╓днання не конче передбача╓ статусних, шлюбних стосунк╕в. Ба б╕льше: в ус╕х архаïчних, традиц╕йних землеробських сп╕льнотах практикувався весняний, дошлюбний секс (кельтське свято Бельтайн, вс╕ от╕ наш╕ "вечорниц╕", "бурячки", "гречка" тощо), прям╕ насл╕дки якого робилися наочними аж восени; саме тод╕ засилалися свати, укладалися шлюби, святкувалися вес╕лля. Тобто юнак мав спочатку довести, що здатен запл╕днити ж╕нку, а вже потому лаштувати родинний добробут. ╤нша справа, що нас час заселення ╤сланд╕ï ц╕ традиц╕ï могли зазнати сильноï редукц╕ï.

Вельми ц╕кавими ╓ строфи 26-36, що складаються ╕з чорномаг╕чних заклять (власне, прокльон╕в), як╕ могли побутувати в усн╕й традиц╕ï за язичницьких час╕в.

╤м'я "Ск╕рн╕р" означа╓ "Св╕тлий". Досить кумедно, враховуючи його об╕знан╕сть у чорн╕й маг╕ï, чи не так?

Об'╓кт пристраст╕ Фрейра в ориг╕нал╕ зветься на ╕сландський кшталт Герд (Gerðr). Але це той р╕дк╕сний випадок, коли я надаю перевагу данському вар╕анту цього ╕мен╕ (Герда), тож хай добрий читач вибачить мен╕ цю перекладацьку в╕льн╕сть.

Скад╕ - дружина Ньорда, мат╕р Фрейра ╕ Фрейï (див. прим╕тки до "Промов Гр╕мн╕ра").


4. Альв╕в св╕тило (Аlfröðull) - сонце.


5. В ориг╕нал╕ ця строфа ма╓ ш╕сть рядк╕в, а не с╕м.


16. ...брата убивця мого - про якого брата йдеться, важко сказати напевно. За одн╕╓ю верс╕╓ю, тим братом був пастух на курган╕, що заважав проïхати "кр╕зь плом╕нь смертельний" (хоча головною перепоною були банальн╕ злющ╕ собаки на подв╕р'ï); але тод╕ текст мав би м╕стити пов╕домлення про розправу св╕тлого Ск╕рн╕ра над ним. За ╕ншою верс╕╓ю, братом Герд був йотун Бел╕, якого вбив саме Фрейр.


19. Яблука життя - в ориг╕нал╕ "Одинадцять яблук". Але, по-перше, ця форма г╕рше п╕дходить за ритмом, а по-друге, давньо╕сландською epli ellifu майже зб╕га╓ться ╕з epli lifu ("яблука життя"). Ц╕ золотав╕ фрукти в╕дом╕ ще як "яблука богин╕ ╤дунн", що мають омолоджуючий ефект ╕ знаходять паралел╕ у багатьох ╕ндо╓вропейських м╕фах. Гадаю, Ск╕рн╕ров╕ йшлося саме про них. Досл╕дники припускають, що в цьому м╕сц╕ тексту черговий переписувач просто помилився. Зухвало дозволю соб╕ виправити ту помилку.


21. У ц╕й строф╕, ймов╕рно, йдеться про перстень Драупн╕р ("Крапучий"), що був подарований Бальдров╕ Од╕ном на поховальному багатт╕, разом ╕з ним перем╕стився до Хелю, а зв╕дти був повернений через Гермода.


28. ...мудр╕шою станеш, // н╕ж сторож бог╕в, - тобто н╕ж Хеймдалль. Ск╕рн╕р знуща╓ться: мовляв, на твою гидку подобу прийде почудуватися б╕льше люду, н╕ж Хеймдалль здатен побачити за все життя сво╓ï вахти.


30. Трол╕ (Tramar) - йдеться про якийсь р╕зновид нордичноï нечист╕.


31. ...до чортополоху, // що п╕д кам╕нь кладуть п╕сля жнив - звичай класти чортополох п╕д кам╕нь п╕сля жнив заф╕ксовано в Естон╕ï. Можливо, в╕н побутував ╕ в Скандинав╕ï, проте навряд чи в ╤сланд╕ï, де хл╕боробство й понин╕ майже нерозвинуте.


34. ...сини Суттунгов╕ - тобто йотуни. Суттунг - велетень, що згаду╓ться у "Повчаннях Високого".


35. Хр╕мгр╕мн╕р - просто якийсь велетень.


36. "Турса" я р╕жу // ╕ ще три на костур╕, - себто руну "Турс" ╕ ще три капосн╕ руни.

...як вир╕зав ïх, // так само ╕ зр╕жу, - тобто з╕шкребу з палички; тод╕ чари втратять силу.


37. В ориг╕нал╕ ця строфа ма╓ ш╕сть рядк╕в, а не с╕м.