# 81-90 gyűjteménye nyomozó történeteket Nick Carter

Nick Carter

Nick Carter


81-90 gyűjteménye nyomozó történeteket Nick Carter


81. A Kreml esetben http://flibusta.is/b/663741/read


A Kreml Fájl


82. Spanyol kapcsolat http://flibusta.is/b/607273/read


Spanyol Kapcsolat


83. A Halál Fejét Összeesküvés http://flibusta.is/b/607245/read


A halál Fejét Összeesküvés


84. A Pekingi Dokumentáció http://flibusta.is/b/690087/read


A Pekingi Dokumentáció


85. A horror, a jeges Rémület, http://flibusta.is/b/691313/read


Jég-csapda Terror


86. A gyilkos: a Kód neve Keselyű http://flibusta.is/b/612804/read


Assassin': A Kód Neve Keselyű


87. =================================


88. Vatikáni Bosszú http://flibusta.is/b/635621/read


Vatikáni Bosszú


89. A Kobra Jel http://flibusta.is/b/671056/read


Jele a Kobra


90. A férfi, aki eladta a halál http://flibusta.is/b/678851/read


Az Az Ember, Aki Eladta A Halál


A Kreml esetben


fordította Lev Shklovsky


a fiam emlékét Anton


1. fejezet


Repülőgép-eltérítés egy Amerikai repülőgép jelenleg lehetetlen. Te is tudod, én is tudom, hogy minden bunkó, aki valaha is olvas újságot, az tudja.


De miért volt a légiutas-kísérő a Verseny 709 a Grand Lachlair Sziget olyan közel, egy sötét bőrű, fekete hajú utas ül senki az első ülések? Volt, hogy flörtölt vele?


A rövid csövű dolog, hogy folyton az ő egyenruhájában, melegszik a mellei közé, ami azt élveztem az elejétől a repülés. Úgy tűnt mindenki alszik, először azt hittem, hogy a férfi megható volt neki egy kicsit, majd hagyta, hogy a gmu tenni, amit meg kellett tennie. Jó airlines, a vásárló még a király. Amikor kinyitotta a cipzár a vele szoros tunika egy kicsit, már alig várom, hogy egy kukkoló játék. Amíg ő elővett egy darab fényes fém megcsillant röviden a fény.


Ő tette ego-az ego kezét, elfordult, majd belépett az ajtón, hogy az előre kabin. A férfi felállt, s nézett a folyosón megint a fegyver egyértelműen látható az Ego jobb keze. Volt egy Luger a vállán oldaltáska a kabátom alatt, de tudtam, hogy azonnal vonzza az ego a figyelmet, ha egy lépést tett felé. A stiletto volt tartozékait egy velúr bőr tok közelében, a jobb alkar. Talán által használt néma tavasz mechanizmus, hogy kiadja az ego a kezembe anélkül, hogy észrevették, de így az ego egy másik kérdés. Az ember látni fogja. Volt egy esélyt, hogy lő, mielőtt az egód, például.


Miközben még mindig próbáltam eldönteni, hogy melyik intézkedés volt a legjobb esélye a sikerre, az adott körülmények között, a határozat nem én csináltam. Mindenki arra ébredt, hogy a hang egy lövést a pilótafülkében. Hallotta, ahogy a meglepett hangzik az utasok fel-le ugrált a helyén, körülötte. Aztán a hangos megoldására szoftver kutatási problémák. "Mindenki nyugodjon meg. A repülési irányba változott. Havannában, maradhat épségben. Nincs ok a pánikra."


Az akcentusa volt spanyol. Mellettem, Tara Sawyer vett egy mély lélegzetet, majd a háta mögött, Randolph Fleming levegőt elkapta a torkát.


'Nyugodj meg ... suttogta a szavakat, anélkül, hogy mozog a szája," Próbáld meg a csendet a nő."


'Kuba? De mi a helyzet az anti-eltérítés szerződés?


Nem volt időm elmagyarázni. Az egyetlen ember, aki képes megúszni Kubában volt Castro ügynökök, vagy az egók nagy barátja a tengerentúlon. De ha azt hiszi róla, majd elhallgatott, meg tudja találni magát. Nem volt hülye.


A férfi sötét tekintete söpört végig az utasokat. Ego szeme megpihent egy kicsit, majd felemelte a ih felmérni a reakció mögöttünk.


A feje lassan fordult oldalra, mint ha megpróbálsz beszélni a lány mellettem. Hatálya alá tartozó, a sodrott váll, a kezem lecsúszott alatt a hajtóka felé a Luger . A férfi nem foglalkozott velem.


Azt feltételezték, hogy az utasok nem voltak fegyveres. Letette a fegyvert a bal kezében. Ott ült a folyosó jobb oldalán, a gép pedig könnyen fel ego le, anélkül, hogy fel. Meghúzta a ravaszt.


A pisztoly kirepült át az ego a kezem, az övé megint elment. Az első a hó-fehér ing ego vörös lett. Esett hátra ellen az ajtót, s ott lógott, mint ha szegezve rá. Ego szájából esett ki a sikoly, hogy soha nem jött ki. Ego térde megremegett, majd elesett. Valaki meglökte az ajtót a másik oldalon, de az ego testet blokkolt a folyosón. Aztán a két Első lövés a, ugrott előre.


A háta mögött hallotta a hisztérikus sikoly, egy nő. A morál kezdődött, hogy kikerültek az irányítás. A hulla húzta el egyik lábát, aztán az ajtó lassan kinyílt. A légiutaskísérő revolver elsült az ajtóban. A Gawk eltelt keresztül a hónalj, kilyukadt a kabátom, majd folytatta a pályáját, amíg egy kiáltás a vissza a gép közölte velem, hogy valaki megsérült. Levetette magát, megragadta a lány csuklóját, majd megpördült vele, amíg ledobta a revolvert. Küzdött, hogy megvédje magát, a vizsgálat a hosszú, éles körmök az arcomon, majd el kellett vinnem a luger, hogy kiüsse a karate, kick, hogy a nyakát. A nő ernyedten esett a karjaimba, én dobta rá a halott test az ő barátja. Elvitte három revolverek, zálogba két perc, s tartott a Luger kész.


Nem tudom, mi volt a taxi. A gép megborzongott, hirtelen irányt változtatott, majd hirtelen zuhanni kezdett az óceánba. Elvesztettem az egyensúlyomat, s repült át a kabin ajtaját, meg kellett ragadni az ajtó keretet.


A pilóta feküdt, arccal lefelé a helyét, megereszkedett a botot. Vér volt szaladgált a golyó ütötte seb a hátán. A navigátor ott állt mellette. A co-pilot akkor teszi kétségbeesett erőfeszítéseket, hogy a gép vissza az egyenes pályán. A navigátor húzta a pilóta le a kereket, hogy elállítsa a vérzést egy zsebkendővel. Ő is megpróbálta megállítani a Niagara-Vízesés. A másodpilóta, majd átvette az irányítást a gép, majd áttért a robotpilóta. Megfordult, valószínűleg azért, hogy segítsen a navigátor, látott, majd megfagyott. Persze, azt hitte, hogy Kalózkodik száma három.


A Luger tokban, majd kacsintottam Gmu. "Elrepülhetünk Grand Laclair. Elvesztették a háborút."


Az első másodpilóta úgy nézett ki, mimmo rám a szemetet a folyosón. A navigátor hirtelen fordult, kezében a pilóta le az egyik kezével, s bámult rám. Volt halálos, porszerű. "Ki a fene vagy te, szabó?"


"Янтье Параат". Neki, bólintott, hogy a pilóta. "Meghalt?"


Ő megrázta a fejét. A másodpilóta nézett rám.


"Ő lőtte le Howie ... utaskísérő!" Akkor az ego agy eltolódott a második fokozat. 'Te . .. Szia . .. mit csinálsz azzal a fegyverrel?


Neki, a gmu-kuncogott. "Nem örülsz velem volt? Jobb, ha kapcsolatba JFK Repülőtéren, new york, ny, valamint a jelentést. Akkor azonnal kérni, ha Nick Carter engedélye egy pisztoly. Mondd meg nekik, hogy konzultáljon Timothy Whiteside. Ha elfelejtetted volna, hogy az elnök a légitársaság.


Egymásra néztek. Akkor a másodpilóta esett át a helyét, miközben a szemed, s rádió kapcsolat. A reuma jött egy idő után. Valószínűleg volt, hogy Whiteside ki a szemét. Az ego hangja elképesztően izgatott, dühös voltam. Az övé, de nem tudom, miért hittem, hogy a zavar. Volt már képes gyilkolni, ha az ego gépek érkezett egy percet késik.


Eközben a másik két utaskísérők a pilótafülkében jött haza. Hamar éreztem, hogy a helyzet ura megint játszott nyugtató üzeneteket a hangrendszert.


A pilóta vitte el a pulzusa. Volt szabálytalan. Ő tájékoztatta a navigátor erről majd felajánlotta, hogy tegye ego az üres ülések hátul.


A gmu még mindig nem nagyon tetszik, de megértette, hogy a gmu szüksége volt a segítségemre. Mi levette a pilóta, majd nyomja meg az ego vissza a holttestek a folyosón. Az egyenruhás szőke voltam olyan szerencsés, hogy verem a karfa között a három üres hely, így tudtunk megállapítani az ego. Nem volt éppen kényelmes helyzetben, de volt egy olyan érzésem, hogy az ego nem zavarják tovább.


Az egyik légikísérő kezdte, hogy első segély, valamint Tara Sawyer állt mellette. Nézett egy pillanatig, aztán azt mondta, hogy " Hagyj békén. Tudom kezelni. Még mindig sok a tennivaló."


A navigátor, hagytam, hogy a pilóta a lányok. Elköltöztünk a még mindig eszméletlen utaskísérő, hogy egy üres szék mögött a pilóta.


Kereste őt alaposan, de nem talált több fegyvert. Ő lenne kötve a keze, boka, s csuklóját szorosan, csak abban az esetben ő is ki akartam próbálni valami vele mérges körme, amikor felébredt. Betesszük a halott gépeltérítő a szekrényben, így az utasok nem látod, ego, majd visszament a kunyhóba. De a másodpilóta még mindig sápadt félsz. Megkérdezte a pilóta állapota, valamint a reumás ego nem volt boldog. Megátkozott. - Koehler ... Hogy lehet a fedélzeten ezekkel a fegyverekkel? Te?'


"Engedélyt kaptam, hogy ezt tedd, amit mondtam. Két revolver volt rejtve a melltartóját. Elegáns, nem gondolod? Amennyire én tudom, a legénység nem ellenőrizte a fegyvereit.


A két férfi tette, prüszköl a hangokat, mert felismerték a biztonsági rés. Kíváncsi voltam, milyen érzés volt a másodpilóta. Még hosszú volt az út.


"Azt hiszed, még mindig lehet, hogy a gép a Port of spain, vagy azt akarod, hogy folytassam?"


Ego szemöldöke ívelt. Azt hittem, gúnyolódik vele. "Azt mondod, hogy tudsz repülni?"


Elővette a tárcáját, s megmutatta neki az engedélyt. Ő megrázta a fejét. "Köszönöm az ajánlatot, de majd én megcsinálom."


"Ha meggondolnád magad, én átveszem," mondtam. "Ott leszek."


Ő kuncogott, s remélte, hogy nyugodt. Vele ment ki az egész kabin. A légiutas-kísérő szolgált, ital, próbáltam megnyugtatni, hogy az utasok le. A másik adott oxigén, hogy a régi ember. Valószínűleg szívrohamot kapott. Tara Sawyer volt még elfoglalva, hogy a pilóta. Csendes, hatékony. Tetszett a hangja egyre több. Nem sok nő volt kényelmes ez a helyzet. Ő is felnézett, mikor a férje ott állt mellette. "Azt nem bírom, Nick."


"Nem látom."


Mögött ül a pilóta, a kötött légiutas-kísérő kezdett talpra állni. A szemét kinyitotta egyenként akarta emelni a kezét, hogy stroke neki, hogy fáj a nyaka. Amikor észrevette, hogy a keze meg volt kötve, megpróbált körülnézni. A pöcs a fájdalmat okozott, hogy ez a mozgalom az egyetlen átviteli sl. 'Oi . .. ", panaszkodott. 'A nyakam.'


Felnézett rám.


"Nem a törött," bejelentette szűkszavúan. "Nem kell, hogy a gonosz szem forgatás."


Becsukta a szemét, pouted. Neki nem megy a hotel annyira elvesztette az eszméletét újra hívott az egyik, ott a másik utaskísérők. Megkérte, hogy hozzon egy pohár whiskyt vízzel, majd kértem, hogy győződj meg róla, hogy munkatársa volt egy italt. Ő gondosan teljesítette a parancsot, hajlik a lány a szék, felemeli a fejét az állam italt tölt le a torkán. A lány nyelt, elnémítva, de lihegte, mint a légiutas-kísérő öntött a whisky a légköri levegő. Egy kis whiskeyt van a ruháján.


Megkérdeztem tőle: "látta Már azelőtt, mielőtt ez a járat?"


Egy magas, stewardess a cerro-füstös szemek kiegyenesedett a háta, majd rám nézett. Most, hogy véget ért segít az utasokat, ott volt egy csipetnyi visszafogott harag a hangjában. "Nem, Edith, a lány, aki általában repül velünk, az úgynevezett röviddel a repülés mondani, hogy beteg volt, küldött egy barátom. Nézd meg ezt a barátom!


"Gyakran előfordul ez?"


"Amennyire én tudom, ez volt az első alkalom. Általában van tartalék utaskísérők a reptéren, de ma az egyik lány nem jött velünk."


A kétséges. "Senki nem is hiszem, hogy ez több, mint véletlen?"


Ő csak nézett rám. "Uram, a légiközlekedési mail üzleti, mindig várok semmit az utolsó pillanatban. Mi kérdezte a lány egy pár kérdést, aztán amikor kiderült, hogy megértette a szakma, elvittük magunkkal. Milyen zsaru vagy te?"


"Az, aki szerencsés volt ma. Tudnál dobni egy takarót a pilóta? Ezek az emberek azt látják, hogy egy hulla."


Úgy nézett ki keserűen a vörös hajú légiutas-kísérő, aki lassan gyógyuló az ülésen, majd húzódni.


Úgy nézett rám, mint egy sebzett madár ugrált le egy erdei ösvény felé egy éhes macska. A sel mellé. Könnyebb a nők beszélni velem, ha én nem ijedek meg tőle. Megpróbálta úgy néz ki, mint szimpatikus, amennyire csak lehetséges.


"Ha kijön a börtönből, nem olyan gusztusos, mint te most, Húgom. Egy mester gyilkosság vádja plusz, amit hajlandó vagy adni, hogy rabolja el a gépet. De másrészt, ha a munka egy kicsit, adj egy tisztességes reuma teszt, talán tehetek valamit. Mi a neve?"'


Ő válaszolt, azt hittem elkapott valami remény, a várakozás az ő vékony, feszült hangon. "Mary Austin."


"A barátod?"


"Juan ... Cardosa ... Hol van?"


Azt mondták által hé, minden további nélkül. 'Már túl késő, hogy gondolni nen.'


Tudnom kellett, hogy a reakció. Azt lehet mondani, hogy ő tényleg köze fagyöngy. Az arca úgy néz ki, mintha kitépték a kötegelés a bankjegyeket, tel. Nem kezdtem el sírni.


Ő továbbra is egy barátságos hang. "Mesélj még Juan, Mary. Ki volt ő?'


A hangja tompa volt, ahogy beszélt között zokogás. "Egy Kubai menekült. Ő volt minden,-a, valamint gmu vissza kellett mennem. Azt mondta, hogy ő kapcsolatos Castro, s hogy, hogy nem, mert gmu sérelem érte."


Azt hittem, inkább úgy nézett ki, mint egy titkos rendőr. Az volt a nehézség, hogy figyelembe a menekültek; soha nem is nagyon elfutott, vagy aki dolgozik, az ellenség ."


"Mióta ismeri az ego?"


Hat hónap.'Úgy nézett ki, mint egy gyermek sír, mint egy törött játék. "Amikor találkoztam vele dolgozott Eastern Airlines, a Miami-be tartó járaton. Két héttel ezelőtt, megkért, hogy felmondtam. Em szüksége volt a segítségemre. Ő is örökölni fogja egy csomó pénzt Kubában, ha megkapja, akkor férjhez. Most megöltél az ego."


"Nem, Mary, te ölted meg őt, amikor átadta nekik a fegyvert, majd lelőtte."


Hangosan zokogott. Az utasok nézett körül a meglepetés, egy részük még mindig fél.


"Én adták ki, hogy baleset volt ... a kormányos vette nekem ... megütött ... én ... nem akartam, hogy húzza meg a ravaszt ... az ... az csak arra vár, hogy az oni irányt változtatni ... '


A fel, fel a karfa le, majd tedd rá a három helyet. Ő megkért, Hawka, hogy valamit nem. Legalábbis, nem tudta, hogy az első számú szabály, ha egy fegyver: sose vedd fel a revolver ha nem tervezi használni. Második szabály: a gyerekek ne játszanak a revolverek.


2. fejezet


Amikor a főnök, David Hawke, hív N3, amely a hivatalos kódot, mint az első Killmaster, tudom, hogy el fog adni egy lehetetlen küldetés.


Általában, mikor senki nincs, aki mondja Nick. De amikor köhög, s azt mondja, N3, az első gondolat az, hogy meg kell duplázni a életbiztosítást. Sajnos a cég nem volt elég őrült ahhoz, hogy biztosítani nekem, szóval nem számít.


Azért jöttem, hogy jelentést neki. AX a legszegényebb központ-a PO apartmanok, a hírszerző szolgálatok. A fiúk körül, a CIA, az FBI fordít hátat, s a titkosszolgálat tagjai még nehezebb kérem. Azt hiszik, ők a legjobb választás, mert van, hogy megvédje a elnöke.


Fáradt volt. Ő befejezte egy unalmas feladat volt, alig várom, hogy néhány héttel a halászati észak-Michigani. Sólyom nyomta az újságot át a szék, köhögött, majd azt mondta, " N3, nem érted, mit jelent ez?"


Lehetett volna adni, hogy reuma, mielőtt elolvasom a főcím, hogy felsikoltott, " Nehézségek."


HAMMOND TÁBORNOK


MEGÖLTE A FLYRE


Nem hiszem, hogy sok Amerikai tudom, Hammond. Ehhez azt kell tudni, hogy a sziget Grand Laclair. Az általános diktátor volt ott. A szigeten volt egy bonyolult történet. Miután elfoglalták a spanyol, a kezébe került a francia, majd elfogták a Brit. A lakosság 90% - a fekete, leszállt a rabszolgák hozták körül Afrika dolgozni cukor ültetvények, valamint a sűrű erdők. Tíz évvel ezelőtt a Szigetlakók úgy döntött, egy népszavazáson, hogy szakít a Brit, valamint kijelentem, független köztársaság. Tam stahl kell szabály Randolph Fleming


Fleming volt a tehetséges, népszerű ember a szigeten. Ő fontos változásokat, valamint Stahl volt egy igazi apafigura az emberek. Akkor az ego ejtették. Nem mondott túl sokat, hogy a katonai, ők fel voltak háborodva. Fleming menekült az Egyesült Államokban, ahol Emu politikai menedékjogot kapott. Hammond hatalomra, s rabszolgák az emberek, mint egy katonai diktátor kell. Most pedig Hammond halott volt. Baleset volt? Lehet, hogy nem. Nem számít. Elment hatalmi vákuumot. Bárki, aki jeleit mutatta vezetése alatt a diktátor volt bebörtönözve, vagy más módon veszik el az országot során Hammond szabály, de félt ő már tudta, hogy ki a diplomaták voltak keres, hogy segítsen helyreállítani a rendet, hogy a szigeten.


Sólyom morgott: "tudomásunkra jutott, jelezve, hogy az Oroszok készülnek a rakéta bázis a szigeten. Persze, nagyon nyugodt, mint mindig. Tehát itt is kell dolgozni, csendben, beépített. Hogy elterelje a figyelmünket, Kuba, hogy sok hűhó Grand Laclair. Segíteni akarnak a szomszédok kell. De tudjuk, hogy minden a kezében, az Oroszok, a cél a "segítséget", hogy telepítse a rakéták a szigeten. Szóval ez a művelet végén a Kreml dokumentáció."


David Hawke kopogott az ujjait szélén a széket, s úgy nézett rám komolyan. "Ez egy emberes, N3. A kormány nem akar második Kubai rakéta kilövését. Meg kell kap Randolph Fleming Grand Laclair, amint lehetséges."


Kételkedett, hogy a katonai ülnek még vagy semmit mondani róla.


"A te dolgod, hogy megbizonyosodjon arról, hogy nem okoz kárt. Meg kell venni Fleming, hogy az elnöki palota. Akkor cselekednünk kell, oly módon, hogy senki nem fogja tudni, mi az, a mi az országban, hogy van valami köze ehhez."


A szarkazmus egyértelmű volt: "én vagyok lőtt, mérgezett, megfenyegette, minden lehetséges módon, semmi különleges nincs benne, de én még nem találtam meg: magam láthatatlan. Hogy akarod, hogy neki stahl láthatatlan? '


A jó sok dolgot, de az, hogy egy Héjának nevetni nem egy körül őket. Teljesen érzéketlen. Még csak nem is mosolyog.


"Ez már el van intézve. Szerencsés Fleming Tom Sawyer vannak a jó barátok ."


"Szeretem, Huck Finn jobb, de hogy Mark Twain könyv nekem segíteni?"


Hawke nem tetszik ez a fajta humor, szóval ő ad nekem egy savanyú pillantást. Thomas Sawyer. Lehet, hogy hallott nen. Ő az elnöke a Sawyer Hotel Csoport, a legnagyobb a világon. Három évvel ezelőtt, Hammond Tábornok adott Nekik egy telek a tengerparton, hogy építsenek egy hotel and casino, ahol a gazdag turisták is jól érzed magad, s mit fognak költeni a pénzüket. Mindketten megérdemlik. Persze meg kell értenie, hogy Sawyer nem előnyös a vételi, hogy azonnal nationalizes az ego egy nyereséges cég. Remélem, most már érted, hogy Sawyer megígérte, minden segítséget cserébe Fleming meg, hogy az üzleti egója nem veszélyezteti a jövőben. De Fleming adott szavát ."


Biccentett neki. A politika teszi, furcsa társak a szemetet. Hazafi, Fleming pedig lelkes üzletember Sawyer. Én meg majd, hogy a kettő együtt. Elment Hawke túlságosan szigorú hivatal a banális ötlet, hogy a világ egy nagy káosz.


Minden Sawyer New York-ban úgy nézett ki, mint az összes többi szálloda az azonos árkategóriában: egy kis társalgóban körülvéve drága üzletek. De egy dolog más volt. Volt egy privát lift vezetett nyíltan, hogy a legfelső emeleten. Amikor elértem a lépcső tetején, nem lépett ki rá a puha szőnyegen, a tágas teremben, ahol egy elegánsan öltözött szőke várt rám. Drága Zhirinovsky könyvek az Interneten lógtak a falakon, de csak őket nem lehet összehasonlítani, a minőség, a két lába rám kacsintott alatt egy szűk szoknya. Egy kis, vékony kezével integetett nekem. "Carter? Én bólogattam neki.


"A neve Tara Sawyer," mondta. "Az én atyám az, a telefont a szokásos módon, majd megkért, hogy látlak."


Odaadta a kezét, majd vezetett a folyosó végén egy szobában a másik oldalon. A szobába beléptünk volt az egyik legnagyobb, amit valaha láttam. Üvegablakok adott hozzáférést a terasz tele növények, valamint a kis fák. Nem voltak székek, nem szekrények, nem mappák nekünk, csak szigetek, kényelmes székek, kanapék. Pedig egy bár. Sawyer tudta, hogyan kell fogadni a vendégeket. A lány engedett el, majd a bár felé tart.


"Mit adhatok, Carter?"


"Természetesen, kérem."


Töltött nekem egy pohár konyakot, majd segített magának egy üdítőt. Elmentünk az üveg terasz ajtók, néztem a hó a parque alatt.


"Milyen kár" - mondta. "Olyan sok szép dolgot, de senki nem mer menni éjszaka.


Azt gondoltam magamban, hogy én is hiszem, hogy sok helyen, hogy veszélyes lenne néhány ember, nem még, hogy mikor. Például, hogy ez a szoba nem túl biztonságos Tara Sawyer, ha nem volt tisztában vele, apám jelenléte ugyanazon az emeleten. Nagyon kanyargós, sok nőiesség alatt a vékony anyag, ami lógott, szóval lazán a mellkasából, majd megölelte a csípőjét szorosan. Kapott egy csendes pohárköszöntő által nem, hogy ellenőrizze, a csodálat, nem csúszik el a nem. Aztán kinyílt az ajtó mögöttünk, s vége volt.


Thomas Sawyer nem az volt, amit vártam tőle. Elképzeltem őt, mint egy magas, energikus ember, sugárzó sikert, erőt. Ehelyett azt látta, hogy egy ember nem hat méter magas, de egy fél fejjel alacsonyabb, bár a gyors mozgásokat. Ego csak erős értelme nen volt a váratlanul alacsony hang. Megállt pár lépésnyire van tőlem, s úgy nézett ki, fel-le, mintha valaki egy autót venni. "Carter?" Nem volt biztos benne.


Bólintott, szerényen.


"Nem ilyennek képzeltem, hogy legyen."


Nem panaszkodott, s ő is tudta. A legtöbb ember úgy gondolja, hogy a szuper ügynök úgy néz ki, mint egy kereszt között Bogart, s Uram Ogilvie Rennie, a szerencsétlen fickó, akit a "C" a Brit department of M. I. 6, az ember, akinek a fedősztori volt, amit tönkretett egy cikket a német magazin Der Stern. De az nem, hogy úgy nézek ki.


"A hotel szeretne beszélni a táblázat határ" a hotel mogul folytatódott. De ez várhat. Tarával egy gépet, az idő fogy. Hagyja körül JFK Repülőtéren, new york öt perccel kettő.


Szóval a szőke költözött. Az ügy egyre érdekesebb. Megérintette a könyökét. "Ha már tele a dolgokat, akkor jobb, ha megyek. A táskák már lent, de mielőtt mehetünk, beszélnem kell Hölgy Hema."


Jött a másik szobába, mint Sawyer kísért a terembe. Egy pillanattal később visszatért visel mink kalap, valamint egy megfelelő nercbundát több, mint egy halványkék ruha. Volt egy aktatáska, amely szándékosan dobta tőlem öt méterre. Szóval tudta, hogy hogyan, hogy korlátozza saját magát. Valamit, amit értékelni tudok. A bőröndöt fogott vele, aztán nézte, ahogy búcsút mondani az apja.


Egy limuzinban, amely elég nagy volt ahhoz, hogy egy gengszter autó néz ki, mint egy szegény Toyota, lezárta a napfénytető, amely elválasztott minket attól, hogy a sofőr hirtelen ment a dolgára. "Most már fel tud egy pár dolgot. Dr. Fleming, fogalmam sincs, ki vagy, vagy mi az igazi munka. Biztos bérelt fel az apám, mint egy biztonsági őr a szállodában. Van ez a furcsa büszkeség, hívja az ártatlanság, ha tetszik, ha tudta, hogy mások mellett az ego a saját népét segít neki a trónt, ő is add fel az elnökség.


Igen?' - Néztem a reakcióját. "Nem tudja, hogy az apja most vettem egy hadsereg?"


Ő megrándult a sarkokban a száját egy pillanatra, majd ajkai úgy tűnt, hogy egy csúnya szó, de úgy döntött, nem, hogy elkerülje a témát. "Fogalma sincs, hogy soha nem fog tudni jobban. Azt hiszi, hogy a katonai azt hiszi, hogy ő az egyetlen, aki képes kezelni a jelenlegi helyzetet. De apám nem biztos, hogy a hadsereg parancsnoksága, majd a szavát kell felkészülni a kellemetlen meglepetéseket erről az oldalról.


Csak akkor megértem őt. Apa küldte az aranyos kis lányom, hogy győződjön meg róla, én csak a munkámat végeztem. Nem csak a Grand Laclair serege, hogy nem bízott. Nem bíznak bennünk, Ász, minket, engem, ő dobja a szaftos lánya a csalinak, hogy minden ment a maga módján. Nos, ez volt a csali, boldog voltam, hogy.


"Ebben az esetben nem kellene, hogy nézel ki, mint tartozunk egy másik barátom. Persze, Thomas Sawyer lánya nem egy kisebb szolga. Ez ugyanaz a Fleming. De meg kell javítani."


Ő azt javasolta, hogy mindenki taxival külön-külön érkezik meg a JFK Repülőtéren, new york, NY, külön-külön. Különben is, hé, nem volt szükség rá, hogy tudja, hogy nem kellett mást csinálni. Nem tettek le a légitársaság Manhattan iroda, megmutattam a dokumentumokat a légitársaság elnöke, megvártam, míg ő ellenőrizte a bejegyzéseket a telefonon a FEJSZE központja Washingtonban. A hotel felszállt fegyveres, s nem engedheti meg magának, hogy felhívja a figyelmet magát, amikor az utasok ellenőrzése során.


Hawke reakció volt elég meggyőző, hogy az elnök azonnal hívta a vezérigazgató a reptéren, aztán amikor odaértem, nem volt személyesen kísérte a gépet.


Tara Sawyer volt már a gépen, beszél, hogy egy jóképű, művelt arcú, sötét bőrű férfi ül egy sorban három helyet az ablak mellett. Ő sejtette, hogy ez volt Randolph Fleming, Thomas Sawyer új ékszer a Grand Laclair Sziget. Úgy nézett rá, mint ültem le mellé, majd észrevettem, hogy ő exuded vezetői, valamint az őszinteség. Úgy nézett rám egy pillanatra, majd figyelmen kívül hagyja, megint én vagyok.


Talán azt hitték, hogy a szükséges közúti szükség. Az ő egója lehet olvasni a gondolatait. Egyszer elérte a szigetet, hogy biztonságban érezze magát, de amíg ő nem volt az elnöki apartmanok, könnyű célpont volt.


Eltűnődtem egy pillanatra, miért ne használta volna a privát gépek szállítása, aztán azonnal azt gondoltam, a büszkeség, Tara említette: Fleming kétségtelenül adta volna fel egy ilyen dolog, mert úgy tűnhet, mintha vissza az utórengések. Fleming hangja puha volt, a szavak mért, majd arról beszélt, hogy Tara egy tárgyilagos hangon. Úgy tűnt, hogy az utasokat, hogy beszéltek semmit. Amikor már a levegőben voltunk, a légiutas-kísérő hozott párnák, majd a takarót. Hamarosan, a legtöbb utas fordult le a villanyt, majd a beszélgetés alábbhagyott. Az alvás a kérdést. Először, persze, volt, hogy szemmel tartsa Fleming, de azon kívül, Tara csábító jelenléte mellett nekem nem könnyíti meg az életem. Pedig az övé, úgy érezte, hogy a feszültség kölcsönös volt. Csak annyit tehettünk, próbálj valami másra gondolni. Legalább ébren tartott.


Csak be Fleming, miután a repülőgép-eltérítés incidens átvette az irányítást neki. Aztán vonakodva elismerte, hogy volt egy szerencsés véletlen, hogy az új biztonsági tiszt a Sawyer Grand Lachlair Hotel azon a gépen volt. Azt remélte, hogy az ego, a sziget pedig az ego a lakosság tetszenének nekem.


Aztán, mint példa, hogy a még mindig nyugtalan utas, hogy csökkentette a hátsó ülésen, s tette magát, hogy esik a nyugodt alvást.


3. fejezet


Grand Laclair Repülőtéri nem volt olyan nagy, mint Chicago O ' hare Repülőtér -, de úgy nézett ki, mint az utolsó gépet dobott az utasok a Grand La Clare. A repülőtér annyira modern, hogy vajon Sawyer volt fizetett érte körül a bevételt a hotel and casino. Az élénk színű szigetlakók tartottak vissza egy csoport katona rövidnadrágban, rövid ujjú ing. Eltekintve a fegyverek, ők hasonlított nagy Cserkészek. Néhány körülöttük kialakult egy kordon körül a gépet, majd a fekete limuzin várt ih.


A légiutas-kísérő bejelentette, hogy mindannyian, hogy maradjanak a helyükön, amíg Dr. Fleming maradt a repülőtér körül. A lépcsőn megközelíteni, majd kinyílt az ajtó. Ő már látta a hatalmas tömeg, de most már hallani lehetett a fülsiketítő egészségünkre, mint az új elnök a sziget a lábát a saját földje van.


Mellettem, Tara Sawyer suttogta: "Nézd a hozzáállás felé. Azt szeretné, hogy az alján lecsukják."


"Volna tolta el a biztonságiak." Örülök, hogy itt vagy, " - mondtam.


Az ablakon keresztül láttuk, Fleming, aki most lábánál, a gép földi, emelje fel a kezét, hogy üdvözölje a szigetlakók. Egy kövér ember a fény egységes szalutált, majd odament Fleming megrázta őket a kezét. Fleming mosolygott.


"Ezredes Karib Jerome," Tara mondta. "A főnök a Hadsereg Személyzet. Az az ember, aki elintézte, Fleming vissza.


Ez volt a kapcsolatom. Az övé, nézett rá figyelmesen. Ego fekete nem fekete. Volt keleti szemek, magas arccsont, majd a zöld bőr, jelezve, hogy ő leszármazottja volt a Brazíliai Indiánok, aki meghódította a sziget a történelem előtti időkben. Lehet, hogy már elment egy nagy Vietnámi. Jerome fel a száját, hogy Fleming fül, így az ego lehetett hallani a tömeghisztéria.


Láttam ezt az egója, hogy ő figyelmeztetett, Fleming a lehetséges veszélyek. Elvette Fleming kéz vezetett az Egónk, hogy a várakozó kocsik.


Fleming mosolygott, rázta le Jerome kezét, majd odasétált a tömeg mögött a rendőrségi kordonon, hogy kezet az emberek, - intézkedések, hogy ő, mint minden épeszű rendőr, biztonsági őr, utáltam. A taps nem hagyja abba, amikor egy nagy autó hivatalos zászló a szárnyait; bámészkodók sikerült áttörni a rendőrség kordont, majd próbálja meg megállítani a mozgó kocsiból. Várnunk kellett a gépen, amíg a katonai rendőrség jött a fedélzetre, hogy tartóztassák le a légiutas-kísérő, aki megpróbálta eltéríteni a gépet. Úgy nézett rám, mint ők vezettek el őt, nyugtalan, pedig megkérdőjelezi. Elmosolyodott, majd bólintott. Talán enyhébb büntetést volna, feltéve, elvégre ő esett áldozatul egy régi trükk. Ahogy ment le a lépcsőn katonákkal körülvéve, a közönség vett neki egy VIP pedig hangosan ujjongott. A közönség valószínűleg nem tájékoztatta arról, hogy a kísérlet repülőgép-eltérítés. Végül engedélyt kapott, hogy menjen ki. A tömeg még mindig éljenzés. Mi volt a híres Dr. Fleming repült. Tara nevetett, majd intett, hogy a közönség figyelmét. Senki sem törődött velem. Örülök, hogy. Az egyik legrosszabb dolog, ami történhet, hogy egy titkos ügynök lesz téve. Vittek egy viszonylag csendes vámhivatal, ahol vártuk a csomagjainkat, hogy a szállítószalag érkeznek. Az övé volt Tara a csomagok számát. A bőröndök távolítottak el a kocsit a vámhatóság által tisztek elé bennünket, hogy meg tudjunk nyitni őket.


A vizsgálat rendkívül alapos volt. A Karib-térségben, ilyen szokások általában rendkívül gyakori. Általában foglalkozni a gazdag turisták, akik nem akarják megsérteni vagy ijeszteni. Mi meglepett, még inkább az volt, ahogy én is átkutatták. Megtalálták a vállán oldaltáska, kigombolta a kabátját,s ráncolta össze a Luger .


"Egy magyarázatot, kérem." Ez az ember nem néz ki fog bánni velem, mint egy gazdag turista, aki ne sértődj meg.


Azt mondtam nekik, hogy az új biztonsági tiszt a Sawyer Hotel. Ez nem imponál egy férfinak. Bekattant az ujjait, majd a két rendőr, aki már állt feltűnés nélkül, egy kiemelkedő pozíciót előrelépett a szoba sarkában. Megparancsolta, hogy kell venni, hogy a rendőrségre kihallgatásra. Az egyik tiszt elvitte a Luger. Tara úgy nézett ki, mint ő harcolni fog nyíltan a helyszínen. Ráléptem a lábára, hogy ne csinálj semmi hülyeséget. Nem volt értelme vitatkozni a hatóságok itt. Mondtam neki, hogy később a hotelben, majd a rendőrök, hogy a rendőrség van a repülőtér mellett. Megengedték, hogy a bőröndömet velem. Ha David Hawke volt hallottad, hogy meghalt volna a felháborodás. Ő is megvetették a hétköznapi rendőrök. Volt egy tíz kilométeres vezetni, hogy a főváros, de az út hosszú volt. A tömeg még mindig sorakoznak az út mentén, előtte Fleming felvonulás mozgott a három mérföld óránként. Voltunk mozog az utolsó konvoj motorosok. Az ember, aki elvitt az állomáson voltak, mint a többi rendőrök a világ körül, aprólékos, unalmas. Hieronymus bejelentett egy napot szervezett a párt, hogy kellett volna kezdeni az estét. Ezek a fiúk, persze, csak úgy értettem, hogy többet dolgozni. Amikor elhaladtunk a mimmo a Sawyer Hotel, az emberek még mindig ott áll a harmadik-negyedik sor. A nagy pázsit a szálloda előtt tele volt turistákkal fotózni. A szálloda építészet steril volt, célja, hogy félelmetes folyamatosan érkező turisták elfelejti, amit ők itt: elveszíti a dollár a játékasztalnál az illúziót, hogy az ih volt, hogy kellemesen szórakozni. A hatalmas épület kinyújtotta a boulevard mentén a kikötő volt szélén található az üzleti negyedben. Láttam, hogy három hatalmas kedvtelési célú hajók a kikötőben, amikor azt gondoltam, hogy a kaszinó működik jól az ember, aki megengedheti magának az ilyen játékokat.


A rendőrségre került egy nem feltűnő helyen, ahol ő nem jön át az éles szem a turisták. Majdnem olyan volt, mint az új, mint a reptéren. Sawyer fizetett hát a föld, meg a jogokat. Volt egy jel a váróban dicsérik ego nagylelkűség. Én hozták be a hátsó ajtón. A légiutas-kísérő, aki lelőtte a pilóta ül egy fa padon. Nem volt bilincselve, sír halkan, csukott szemmel. Valószínűleg gondoltam volna, hogy az a szörnyű dolog, ami történhet vele. A sel mellé, majd stahl masszírozza, hé nyakát. Adott néhány tippet, azt mondta, hogy csak az igazat mondja, nem pedig próbálj hazudni, s még egyszer megígérte, hogy azt meg, hogy valamit nem. Végtére is, ő volt túl vonzó, hogy élete hátralévő részét a digitális kamerák. Megpróbált mosolyogni, de a fejét a vállamra, s zokogott. Egy biztonsági őr lépett be a szobába vezette el őt. Nem akarták, hogy jól érezze magát.


Volt egy óra hátra. Egy trükk, hogy nem nyugtalanítanak. Ő aggódik. Nem tudtam felfedni a valódi kilétét, nem is igazán akarom, hogy Sawyer segítségét ezen a ponton. Úgy döntöttem, hogy játszani egy idióta, aztán meglátjuk, mi történik körülötte.


Végül a két rendőr jött, hogy a végén a várakozási idő. Ment feliratú ajtón át adminisztráció. Az egyik volt a sofőr, amelyben azt hozta, a másik civil ruhában.


"Sajnálom, hogy megvárakoztattam," az utóbbi mondta. A hangja is izgatott. "Miért dugtad el a fegyver a vállán oldaltáska?"


Nem kell mondanom semmit. Azt mondta, " azt hiszem, ez a legkényelmesebb hely ego rajta."


Nekik nem tetszett. "Csak a helyi hatóságok a fegyverviselést, Carter, megszegted a törvényt ... '


"Mint a biztonsági vezetője a Sawyer Hotel, nem azt a jogot, hogy készítsen egy fegyvert?


'Csak a munkahelyén. Mint azt akartam mondani, hogy megsértették a törvényt, amely az alapon, hogy külföldre küldött, mint egy nem kívánatos idegen.


Neki, ő kuncogott a gondolat, hogy Hawke reakció, ha felhívtam a Gmu-pedig mondtam neki, hogy kitették a szigetről. Úgy döntöttem, akupunktúra, hogy az idegrendszer, a testet öltött ember. Az apja azt mondta elgondolkodva: "Akkor jobb, ha hívja a Tom Sawyer. Gmu nem fog tetszeni.


Működött. Ő megvakarta a pólója alatt egy ujjal, mintha az ego hirtelen megharapta paraziták. 'Um-m-m... mi van néha... Hm ... egy személyes kapcsolata Sawyer?


"Mi stepbrothers. Ő a legidősebb.


"Khm... megnézem a feletteseimmel.... Megfordult, hogy a másik ügynök. "Howard, vegye ego, hogy a sejt. Addig is, meglátom, mit... "nem fejezte be a mondatot, majd sietve eltűnt az ajtón, amin a" közigazgatás ".


Senki se fogja alkalmazni a rendőrség. A Luger már zavaros nu, annyira, hogy még csak nem is keressen tovább. A stiletto viselem az alkar nem találták meg. De én nem akarok még több bajt okozni, amíg feltétlenül szükséges. Hír a szerepet a repülőgép-eltérítés a történet még nem ért el ezek a tisztviselők, de magasabb szinten lett volna ismert. Követte Howard egy nagy sejt az épület alagsorában.


A cella volt, ovális alakú padokkal egymással szemben, a két fal. Az egyik padon ült egy kövér ember, valószínűleg egy Amerikai üzletember. Fáradt volt, volt egy fekete szem, hogy egyre kékebb, valamint kékebb. Folyton olyan messze, amennyire csak lehetséges között, a többi rab, egy gyanús Fekete ember. Amikor Howard maradt, a Néger fel morgott, majd Stahl akart sétálni velem. Ő felé fordult.


"Állni" - mondta.


Megpróbálta kikerülni, de azt tartotta, hogy biztos volt előttem. Anélkül, hogy ego figyelmeztetés, egy ököl elkapott a derék.


Ego megragadta a csuklóját, majd felborult a vége, veri vissza a földre. Úgy nézett ki, elégedett, mint ha ez volt az, amit akart. Ő ugrott talpra, majd elindult, hogy újra támadni, de amikor látta, hogy a stiletto, hogy ő tartja el őt, ő adta fel a tervét, vállat vont, illetve értékesített. Az volt a benyomásom, hogy ő nem egy átlagos veszekedő, de gmu fizettek, hogy megijeszteni a cellatársak, erő ih mindent bevallani azt mondta, hogy a rendőrség a kihallgatás alatt. Volt, hogy egy nap, a digitális fényképezőgépek, de most úgy döntött, hogy jobb volt, hogy marad fel, nézd meg, miután a Néger. Azonban a következő fél órában, nem csinált semmi mást.


Akkor Howard újra megjelent, kinyitotta az ajtót, majd intett nekem. A részeg Amerikai megpróbált elmenekülni, de nagy Fekete megragadta ego, s a földre. A fáradt vele, s megütötte a kezét, ego nyakát. Összeesett a földön, de gyanítottam, hogy ő lenne aludni.


"Tegye az ego máshova," Howie mondtam neki. "Vagy majd én beszélek a konzul." Mindenesetre ő volt, hogy figyelmeztesse Fleming, hogy ez a disznóól volt, hogy tisztítani, fel, örökre. Ésszerűnek tűnt, hogy Howard hogy ő nem habozott, hogy kövesse a parancsot, húzza az eszméletlen embert a folyosón, majd elhagyta az ego ott van.


Tara Sawyer volt a bárpultnál. Fogta a Luger, egy pillanatra azt hittem, hogy elég őrült ahhoz, hogy segítsen nekem. Volt elég kalandos. De aztán látta, hogy az ideges kifejezések az arcán a három rendőr mögött Nem. A fickó, aki megkérdőjelezte az volt, verejtékezés.


"A letartóztatás hiba volt, Carter. Elnézést a félreértésért." Ő adta nekem a bőröndömet.


Tara szolgált nekem a Luger. Ego tedd a vállán oldaltáska, aztán együtt mentünk ki az ajtón, ami által megnyitott két rendőr. Most vettem észre, hogy a kamera is volt egy előnye: nem volt olyan meleg, mint kívül. Még februárban, a hő emelkedett a kövek pedig visszaverődik a falak, a házak. Úgy nézett Tara questioningly. Még mindig úgy tűnt, felháborodott.


"Milyen nevetséges látvány. Vele ment, hogy nyíltan Fleming; ego első hivatalos fellépés volt, hogy kötelezze a kiadás pedig lehetővé teszi, hogy készítsen egy fegyvert, bárhol, bármikor. Ma is ő foglalkozik a Parlament rendkívüli ülésén. Ő adott nekünk jegyet a nyilvános galéria, téged akar hallani, ego végre. 2: 30-kor. Szóval még van idő, ebéd, valamint italok."


'Ez az egész? - kérdeztem tőle.


Megragadta a karomat. "Az előadás előtt, hogy. Nem akarom siettetni, Nick. Különben is, ő is éhes.


Nem találtam egy taxit. Az utcák tele voltak emberekkel, táncolni, énekelni, éljenzés. Nem akarták várni az estét, hogy megünnepeljük. Próbáltam áttörni a tömegen, elhaladtunk egy mimmo a "hazai piaci standokon", feltéve, hogy a turisták szuvenírt hozott körül, Szingapúr.


Volt egy sorban, üzleti épületek között a piacon, valamint a szálloda, valamint egy széles út vezetett közvetlenül a főbejárat a hotel. A hallban volt, szokatlanul nagy, körül nagy a windows a boltokban, de a jobb oldalon volt a bejárat a kaszinó. Elkezdett felé a recepció, de Tara halászott a kulcs a táskájából. Már lefoglalt szoba. Tettük meg az utat a tömeg a turistákat, hogy a lift a legfelső emeleten.


Tara megmutatta a szobát, egy nagy lakás, kilátással az öbölre. Úgy nézett ki, a füvet, a pálmafák, a fehér tengerpart, valamint a vitorlás jachtok, amely a fényes zöld víz. Pénz. Ott volt egy csomó pénzt mindenhol. Miután egy éjszakai járat, majd kitéve a digitális fényképezőgépek, ő is érzett, hogy mocskos ülni drága bútorok. Átsétált a hálószoba, illetve a fürdőszoba. A zuhany alatt volt elég nagy ahhoz, hogy két ember. Tara hívta. "Hozzátok a tiszta ruhát, így tudjuk mosni egy másik."


"Ó, nem", mondta nevetve. "Nem üres gyomorral. A szoba itt van a szomszédban, megyek fürödni ott."


Nos, én legalább megpróbáltam. Hallotta, hogy az összekötő ajtót nyit-zár, rendelt két italt a telefon, leporolta a ruháit, majd bekapcsolta a zuhany alatt. Hagyta, hogy a nyugtató meleg víz áramlási át, amíg az egész test piros volt, akkor váltott hideg vízben. Szóval, anélkül, boltívek, mindig úgy érzem magam, mint egy új személy.


Mire Tara érkezett, rajta egy mélyen kivágott ruhát, amely illeszkedik a gyönyörű kék szemek, az övé volt, vissza a saját ruháit. Abban a pillanatban, üdvözölte őt, ők hozták az italokat.


Ők hozták a Martinique ütni egy magas, hűtött poharat, de amikor befejezte, még mindig nem meggondolta magát, így került a lift lefelé. A hotel körül négy éttermek, Tara úgy döntött, egy a második emeleten. Játszottuk ezt a játékot egy asztalon alatt egy könnyű, esernyő, ő pedig elmondta, hogy volt egy híres homáros szolgált vaj, citromlé.


Kíváncsi voltam, mit vár, mikor az Oroszok, hogy a következő lépés. Ez előzte ih kísérlete, hogy ölni Fleming, így ego megrohadni egy Kubai börtönben, szóval most az volna, hogy dolgozzon ki egy új programot.


De nem volt értelme, hogy éhezik, miközben ih várt rá, hogy visszatérjen a mozgás. Mi ez az oktatás, akkor sétált kéz a kézben a kormány épület Fleming beszéd.


4. fejezet


-


Nem kellett volna ide sokkal később. Minden szék foglalt volt már foglalt volt, kivéve a fenntartott helyek, valamint az általános galéria lehelte a meleget a zsúfolt folyosón. Randolph Fleming ült a platform egyik oldalán között, a fej, a Jogalkotó pedig Karib Jerome üres szék a másik. Az ezredes állt mögött a mikrofon vitték a nyitó beszédet.


Amikor befejezte, valamint Fleming felállt, a falak majdnem összeomlott a viharos taps. Az övé is megütötte, de Tara intett, a szeme nedves az izgalomtól.


Fleming várt, tizenöt perc a taps, hogy alábbhagy elég ahhoz, hogy teljesen elül, emeli két kézzel. Amikor csend volt elég, egy ego-meleg hang megszólalt körül a hangszórók. Boldog volt, boldog, hogy haza, de hálás azért, hogy az emberek ismét egy hatalmas ország, ego, hogy vezesse az országot. Bemutatott egy olyan program, amely nem tűnik értelmes, de megígérte, nyilvános választásokat követő egy éven belül, úgy, hogy ő egy katonai rendeletet, hogy csak egy év. Ő is beszélt egy óra volt, az egyik legjobb politikai beszédek, hogy valaha is hallottam volna.


Volt egy másik perces vastapssal, valamint egy cordon a katonák megakadályozták, hogy Fleming attól, hogy karjaiba a tömeg. A három férfi kíséretében a biztonsági őrök, akkor hagyta el az épületet egy oldalajtón. Eddig a katonai követte a megállapodás Sawyer. Pedig nekem úgy tűnt, hogy nem tudták volna másképp, mivel az elsöprő népszerűsége az új elnök. Tara, majd vártam a pánik a kijáratnál enyhül egy kicsit. Csillagszóró csillogott a Tara szemében. "Mit gondolsz, Nick? Tudod, mi Fleming volt? Hammond tábornok családja továbbra is él az a palota, valamint Fleming mondtam nekik, hogy az idő majd keresek valami mást. Marad a hotel egy ideig, majd egy egész emelet az alábbi miénk."


Valaki azt jelentette, hogy megkönnyíti a munkámat. Ez már szinte lehetetlen követni, hogy Fleming az elnöki palotába, ahol semmi dolgom nem volt, végül is. Pedig ez az esemény hozta ego nyíltan be a hivatalos szférában a tevékenység. Aztán leesett. "Nem az ego csinálják, véletlenül, ugye?"


A mosolya megerősítette a gyanúmat. "Mi egy kis összeesküvő!


"Köszönöm a segítséget, most már tartsd szemmel őt."


A legtöbb ember maradt keresztül a kijárat felé, majd indultunk is. A konténer lóg a kezem. "Most, hogy a munka el van végezve ..."


"Már kimaradt az esélye, ifjú hölgy. Az adósság messze nem teljesül. A nap teljesen foglalt. Elviszem a hotel szavazás, ennyi. A legjobb módja annak, hogy válaszol, hogy a zsarnok az, hogy a harcot, így most Tara megy a hold az egyszer. Pedig tényleg volt egy csomó dolog: beszélni, hogy a szálloda igazgatója, látogasson el Fleming, aludni. Nem tudtam aludni az elmúlt harminc-hat órát, de lehet, hogy volt egy fárasztó éjszaka vár rám.


Úgy nézett rám gyanakodva, majd pouted enyhén mint mondtam búcsút vele a liftben. Jó, gondoltam. Az igazgató kérte, majd észrevette, hogy az Ego már behelyezték a szárny. Nem örülnek annak, hogy az ego állam. Talán azt hitte, csak azért, mert az ő hibáit. Ő mutatott be a biztonsági főnök, Lewis, majd vezetett ki az ego iroda, amilyen gyorsan csak lehetséges.


Lewis volt egy magas, Fekete férfi, aki játszott szakmailag egy rögbi csapat az Egyesült Államokban. Bunkó volt velem, amíg nem hívta ego "expressz" (becenév, a sajtó alkotta meg őt abban az időben) nem gmu médiában arról, hogy az ego a legjobban megfelel. Ez az ego fel a fejjel, valamint a törvény több barátságos. Elmondta, hogy különleges intézkedéseket kellett tenni, hogy megvédje a elnöke, majd elvitt Fleming hivatal bemutatni, hogy a csapat.


Négyen voltak, egész testes Amerikai Négerek, elrejtve a sarokban a folyosón. Lewis átkozva a bajsza alatt, majd morgott az arrogancia a hadsereg tisztjei. Még mindig morgott, mindig arra gondoltam, hogy lehet beállítani, hogy mindenki félre. Ego volt bosszús, hogy a hadnagy, két katonák sorakoznak az őrház a Fleming ajtó elküldése után Ego emberei el. Ezen kívül, ők is küldjék el a másik két férfi, akik suttogott egymással szemközti szoba: kövér, alacsony, kövér olasz-Amerikaiak. Így a maffia is védett Fleming, de vele, az ő érdekeiket a kaszinóban.


Én vezették be, hogy az emberek a hotel körül, majd a három katonák előtt áll, Fleming lakás. A hadnagy megkérdezte tőle, hogy az elnök vissza. Úgy nézett rám, mint egy emu volt, hogy egy tisztességtelen ajánlatot. Lewis ugatott, hogy nem volt Sawyer személyes biztonsági részlet, illetve, hogy azok is jobban működött velem. A hadnagy még mindig nem tűnt fel nekem; fordult, s kopogtatott az ajtón. Ego nyitotta meg kapuit, egy testőr, a másik oldalon. Fleming látott át a tetején a támadás képesség értéke a többiek a szobában, majd intett, hogy menjek.


A szoba tele volt mindenféle kormányzati tisztviselők akar lenni, mint ble nyalogatja k különleges matekból. Ezredes Jerome jobb volt, mint bárki más. Nem maradok sokáig, csak addig, hogy köszönöm, Fleming pedig gratulálok ego a beszéd. Volt, fülig szerelmes a szervezet a kormány, de érdekelte a jólét. Azt reméltem, hogy ne kerülj bajba, a szigeten. Ego megköszöntem neki, majd elment.


A hallban, Lewis kérdezte, hogy biztonságban legyen, a másik emeleten. Mentünk le a padlóra, s látta, hogy a katonák, saját testőrei, a maffia mindenütt. Elnök Randolph Fleming volt, jól védett.


Lewis megköszöntem neki, mentve magát, majd bement a szobájába. A kis csapdák elment, neki nem befolyásolta. Senki sem vette a fáradságot, hogy kutatni a szobában. Azon tűnődött, vajon a Grand Laclair információ a megbízhatatlansága miatt a csapatok már a suspiciousness egy túlhajszolt katona. Hívta a központban várta, Hawke hangját, hogy jöjjön át a telefont.


Kérdezte egy éles hang miért nem jelentkezett korábban, igaz leszállás után. Amikor azt mondta, Emu a Luger eset, hagyta, hogy az epe miatt túlbuzgó ügyfélszolgálat, mikor ő volt szellőző haragját elég, adott Gmu egy rövid beszámoló az események.


"Biztos vagyok benne, hogy a repülőgép-eltérítés a gép által szervezett, az Oroszok", mondtam. "De ez a sötét. A légiutas-kísérő nem volt használatban. Nem hiszem, hogy ő nagyon okos volt, vagy legalább is pánikba esett. Valamit nem." Volt egy szünet, mint tett egy megjegyzés, majd megkérdezte, " Fleming, nem gondolja, hogy ez mikor volt a fedélzeten? Nem hülye.


"Nem hiszem, megérti, hogy miért van itt. Minden esetben, minden rendben van a szigeten. Az emberek úgy viselkednek, mint ha az új elnök úr, az Isten."


'Kiváló. Kíváncsi vagyok, hogy a barátok fog erre reagálni. Mindenesetre tartsa nyitva a szemét."


Megcsókoltam a telefon viszlát, tegye le, majd átment az üveg whiskyt, hogy hoztam a szobámba. Csináltam egy pirítós, hogy a főnök, felhívtam a recepciót, valamint mondtam, hogy ébresztést öt, illetve előre bukott le az ágyamra.


Amikor megcsörrent a telefon öt órakor, egy mosoly jelent meg az arcomon. Ő is ásított széles körben felhívta Tara. Találkoztunk a bárban 5: 30-kor, előtte pedig a görény frissülő fel a zuhany alatt. Úgy éreztem magam, mint egy pokoli nyaralás. Amikor a bárban, ő már ott volt, két martinit a hűtött poharat előtte. Minden férfi a bárban voltak, buzgón vetkőzteti a szemét. Fantasztikus! Ő volt a hangulat egy csábító sas, s az övé volt a jó hangulat. Tudta, hogy egy jó éttermet a másik oldalon a Sturt Bay, terasszal, kilátással a kikötőre. Elkezdtük a cápauszony levest, de nem volt túl elfoglalt a Tara, hogy emlékszel, mi mást tehetnék.


A fények, hogy jött sötétedés után kialakult egy csillogó ezüst nyaklánc körül a tengerparton. Hangok ünnep megszólalt a banner. "Hadd csatlakozzon," javasoltam.


A piacon, a fesztivál-kal emelkedett a zenekar. A szigetlakók részeg volt, a turisták élvezték a helyi tevékenységek, valamint a gyermek fáradt. Táncoltunk folyamatosan visszafelé a hotelbe. A biztonsági őrök a legfelső emeleten volna cserélni, de a speciális AZONOSÍTÓ kártya lehetővé teszi, hogy gyorsan át. Szó nélkül, hogy nekünk, Tara megállt az ajtó a szobába. Ez nyitotta meg az ego, aki tartotta vissza, ahogy általában kért jeleit hacker, de nem találtam semmit. Tara indult neki, balett papucs játszott a lábujját egy mély halom a falat, hogy nyögés, míg az apja öntött minket egy meleg whiskey-t. Megkóstolta, billentve a fejét, majd lassan öntött a pohárba a torkán.


"Nos," mondta egy rekedt hang,"elfogadom az ajánlatát, hogy együtt fürödni."


Nem sok ilyen kínál a Grand LaClare, így mindig bölcs dolog, hogy kihasználják őket. Bementünk a hálószobába, hogy levetkőzzek, majd Tara nyerte meg a versenyt, mert kiderült, hogy Nem volt semmi a ruhája alatt. Nem volt egy hosszú, vékony, telt, sima test.


Ment előttem, hogy a zuhany alatt, megfordult a érintse meg a teljes, kissé melegebb, majd belépett a zuhany alá. A szobában volt, körülbelül két méter, két méter. Mi lehet keringő ott. Hé, nem érdekel, ha a haj nedves, ott állt előttem, akkor lépett vissza, így az övé is kap a teste nedves. Neki kezdtem kicsit habzik fel. Ee arc -, torok -, törzs, lábak.


Volt, amikor csúszós, ee megragadta, majd megnyomta a ellenem. Megfordultunk, hogy mossa le a szappant, ő meg nyomta az ajkait, hogy az övé. Csókolóztunk hosszú, szenvedélyesen, s érezte, hogy a remegő vágy.


Bevitték ee, valamint a hálószoba, megfogta egy törölközőt, csomagolva körül Tara, valamint az ágyra. Törölte le, aztán letépte a törölközőt. Amikor gyorsan száradt ki, minden készen volt. A léptek, nem egy gyors mozdulattal, mint ő íves neki vissza, hogy fogadjon engem. Fantasztikus volt, pontosan tudta, mit akartam, de költözött simán velem. Nem emlékszem, mennyi ideig tartott, de elaludtam szinte azonnal, amikor végeztünk. Ki voltam merülve a lány.


5. fejezet


Mi volt a reggeli az étteremben. Tara eltartott egy trópusi gyümölcs, a két tucat osztrigát. Mielőtt az ih érkezett, Tara ugrott ki az ágyból, hogy zuhany, öltözz fel, a saját lakásában. Volt egy teljes napot. Míg ő zuhanyozott, megcsörrent a telefon a vízcsobogást. Próbáltam figyelmen kívül hagyni, de az a személy, a másik végén a vonal volt rendszeres. Tagadta, hogy a médiában arról, hogy Sólyom. Hagytam, hogy áramlás futott telefon után, nyomokat hagyva a csepp mögött.


A suttogás, a másik végén a vonal a konspiratív. "Jó reggelt, Mr. Carter. Ez Karib Jerome. Beszélhetnénk pár percet?"


Figyelmeztettek Jerome. AX tisztviselők azt hittem, hogy egy orosz ügynök a szigeten. De talán csak udvariasság. Mindenesetre az lenne a lehető legsemlegesebb. "Adj tíz percet felöltözni," mondtam.


Felhívtam szobaszerviz, rendelt egy forró kávét, egy extra kupa, szárított le, fel, balett papucs, valamint változott a tiszta ruhát, kabátot, hogy elrejtse a vállán oldaltáska, amikor a kávét, s az ezredes érkezett. Addig ment keresztül, amit Sólyom mesélték, Jerome.


Jerome volt egy harminchat éves tagja egy tehetős család, bár nem a szigeten. Tanult Oxfordban, majd vett egy speciális kurzus a Sandhurst Katonai Akadémián. Ezt követően, nevet szerzett magának, mint egy ügyvéd. Amikor Randolph Fleming volt az első elnök, valamint a Brit csapatok elhagyták a szigetet, a Parlament úgy érezte, hogy a sziget szükséges saját hadsereggel. Fleming az, ki a Rendőrfőnök Általános az új hadsereg. Jerome-ot emelkedett arra a helyre, a vezérkari főnök. Sólyom azt mondta: "Ezredes, meglep minket. Szerint a CIA volt politikailag ambiciózus akarta átvenni a hatalmat, miután Hammond a halál. Ehelyett azonnal visszaküldi Fleming."


Hawke gondolkodó gép nagyrészt elfoglalt magát a lehetséges ego motivációk. Miért ambiciózus ember, akinek volt egy esélyt, hogy megragadja a hatalmat, küldj egy levelet, hogy egy politikai ellenfél, akit korábban segített megdönteni? A szakértők úgy vélik, hogy Jerome elég okos volt, hogy rájöttem, ő népszerűtlensége. Tudta, hogy a parlament nem támogatja őt. De ha ő nevezi ki a Fleming, mint elnök, hogy válhat egy erős ember, a trón mögött.


Hawke megkérdezte tőle, hogy Jerome Fagyöngy sejtette, hogy a valódi kilétét. De amennyire tudta, már nem volt több, mint egy képviselője Thomas Sawyer.


Az Ezredes jött ki a szobák előtt a pincér állt nyíltan, nem is mosolyog, amíg nem voltunk egyedül. Csak az ego, sötét szeme mozgott. Akartak. Nézte a nagy ágyban, a takaró a földön, a whisky-s poharat az asztalra. Tanult rám egy hosszú pillanatig, mint öntötte Gmu egy csésze kávét. Fekete, cukor nélkül. Még mindig nincs mosoly. Úgy döntöttem, hogy játszani óvatosan. A zárt ajtó mögött a pincér. Jerome süllyedt egy mély fotel, megkóstoltam a kávét.


"Már telepedett le szépen, hogy" a rekedt hangja érzelemmentes. Volt egy dugóhúzó mögött a kérdés. Gondolhattam volna, hogy sokkal hamarabb. Egy lakosztály volt, VIP. Mit kellett volna csinálni, mint egy biztonsági őr itt? Ránézett a drága bútorok, túlzott csodálat, féltékenység, majd adott egy rövid nevetés.


"Itt lehet látni, hogy milyen nehéz lesz a legjobb pozíciókat. Érzem a szagát, mert a szálloda teljes. Megyek, meg kell mozgatni, hogy a pincében hamarosan. Ebben a szezonban, mindent, amit ki kell tölteni, valamint az ezredes tudja. Olyan országokban, mint a Grand LaClare, borjak kell átadni a vendég könyvek a rendőrség.


Nagyon rossz. Rám nézett questioningly. Aztán felemelte a szemöldökét, majd letett. "A hotel veszi ezt a lehetőséget, hogy köszönöm a munkáját a gépen. Elnök Fleming - én-nagyon szerencsés, hogy a gépen. Fegyveres ." Tulajdonképpen mit szeretnél. "Volt ismert, a dell magát, hogy van egy rejtett fegyver?"


Ő még csak nem is pislogott. Mosolygott emu, mint egy matek szakos ad el egy másik rejtély. "A munkáltató tudja, hogy szeretek dolgozni a saját fegyverek. Mint tudod, van némi befolyása ."


Hát jó. Most, az első alkalommal, mosolygott a gondolat, hogy a különleges kiváltság. "Nagyon boldog vagyok, újra. Ha nem reagál megfelelően, Elnök Fleming már halott lenne, vagy ha rossz kezekbe kerül. Hogy reagál olyan gyorsan, meg kell, hogy egy nagyon tapasztalt biztonsági tiszt." Egy másik dugóhúzó egy dupla fenekű. Mi több volt, mint csak egy szállodai biztonsági őr? Az övé maradt óvatos.


"Én is kísérte, Miss Sawyer. Lehet sérült vagy halt meg, a reflexek hatni, ha fegyvert fognak rám.


'O? Szóval ez tényleg meglepetés volt? Tudtad, hogy az Elnök Stahl volt a cél? De aztán, persze, a hely, nem tudhattad, hogy megpróbáltak elrabolni az ego el Kubába."


A kérdés az volt, hitetlenül. - "Mi ez a p/?""Ez a légiutas-kísérő vallott?"


Ego szeme, a rekedt hang, kifejezéstelen volt. "Kaptunk adatokat más forrásból. A lány megszökött, mielőtt még akár a kérdést neki.


Keresztül szökött meg a börtönből volt? Azt hitte, megint az a riadt megjelenése. Lehet, hogy tényleg egy ügynök elég jó ahhoz, hogy becsapni után? Jerome kitalálta a gondolataimat. "Az állítólagos ártatlanság félrevezette a női biztonsági őr. Régebben egy karate mozgás, ellopta a ruhát, majd elment."


"De hová mehetett volna?"


Egy nyugtalan vállrándítással. "Ezek a luxus tengerjáró hajók jönnek-mennek itt. Azt hiszem, hogy ő elég okos ahhoz, hogy a fedélzeten egy ilyen hajón.


Nehezen tudtam elhinni. De ő soha még csak nem is hitte, hogy a légiutas-kísérő lehetne csempészni két revolver fedélzetén egy repülőgép. Az Ezredes intett a baj félre, majd hátradőlt a székében. 'Nem számít. Köszönöm az elnök úr megérkezett. A katonai van győződve arról, hogy jobb lesz, ha adnak gmu teljes mértékben támogatja, így ezek a probléma megoldódott, mindenki megelégedésére." Befejezte a kávét, majd felállt. "Ha tudok segíteni valamiben, meg fogja találni a palota."


Megráztam a kezét kinyújtotta, aztán kiengedték. Többet tudott rólam, mint beismerte. Egyértelmű volt, az ego a pályázók, hogy a hadsereg továbbra is néma. Csak, hogy hálás a repülőgép-eltérítés incidens nem lett volna Jerome, hogy politikai nyilatkozatok, hogy egy egyszerű hotel biztonsági őr. Sejtettem, hogy az ő akarta, hogy tudjam, már nem kell játszani a kettős szerepet vele.


Várt egy pillanatig, amíg rájött, hogy ő hagyta el a hotelt, majd elhagyta a szobát. Nem voltak katonák, a legfelső emeleten. Lewis férfi is eltűnt. Csak még teljes volt a maffia.


Lement Fleming lakás a padló alatt. Csak a szindikátus emberek voltak jelen. Azt mondták, hogy Fleming még mindig aludt. Találtam ugyanaz a kép, az első emeleti neki. Furcsa! Azt hittem, hogy nézd meg a Kaszinóban. Szeretném a választ, s talán én is megtalálom őket.


Rulett, szerencsejáték, póker asztalok létre egy téglalapot körül a kanapé körül bársony-csomagolt-láncok. Senki nem volt megengedett, kivéve a croupiers, majd pénztárosok. A táblázatok zsúfolt volt, a turisták körében. Nem voltak ablakok, hogy nézd meg, nincs óra, hogy mutassa az időt. Csak az törik össze az érmék, a ropogós chips, izgatott kiáltások, meg az átok. Ez nem az a játék. Azt, hogy a tét vele minden reggel: hogy fogja vissza az ágyba biztonságban éjszaka. Ahogy próbáltam eltolni az utat a tömegben, én félig-meglökte egy izgatott tömeg felé, mint egy elefántcsorda a jackpot nyertes. Amellett, hogy az autó cseng, hirtelen csengett a szoba az emeleten. Az ok az volt, tíz méterre, az ajkak hajlott nemtetszését, szemöldökét emelte a látvány a nagy izgalom.


Csak pislákolt, mint egy világítótorony. Hosszú, vörös haj, valamint egy nadrágkosztüm a kidudorodik a megfelelő helyeken.


Míg vártam rá, hogy átmenjen egy elefánt csorda láttam be, majd eltűnik keresztül egy rejtett fém tolóajtó valahol a pénztárgép. Ment, hogy ugyanazon a helyen. Ez tette a látogatást, még sürgetőbb.


A szerencsés fickó a pénztárnál előttem. Vár Clare, hogy a chips fizetni az ember. Ha a szerencsés nyertes eltűnt, a szolga nézett az üres kezét, s azt mondta unott hangon, hogy " Mit tehetek önért, más?"


Utálom, amikor valaki felhív egy barátom, én még soha nem láttam ezt az embert az életemben. Szükségem van Chip Cappola. Beszélni akarok vele."


A kellemetlen arc vált, még több kellemetlen. Én még soha nem hallottam róla.'


Felteszem az új IGAZOLVÁNYT a pulton. A nen azt mondta, hogy az új biztonsági vezetője a Sawyer Hotel. A férfi csak nézett rám. "Miért nem mondtad el korábban?"


"Nem kértem ezt. Sawyer elvárja, ego vendégek udvarias lenni, hogy az ego személyzet. Mi a neve?"'


Nem ezt vártam, de nekik nem tetszik. Volt körülöttük, aki azonnal cringes, ha ő nem tud ugatni már. "Tony Ricco". Nem volt több, mint egy mumble.


"Kaptunk egy figyelmeztetést. Nem mindig számíthatnak ránk, egy pillanatra! Ne hadd hallom panaszkodni. Most, hol Cappola?


"Ezen az ajtón." Mutatott abba az irányba, ahol a vörös hajú volt, eltűnt. Megnyomott egy gombot, a pult alatt, valamint a vastag fém ajtó kicsapódott. A shell, a vak át. Az épület hasonlított egy biztonságos is szolgált, mint egy biztonságos. Egy magas, fekete férfi ült egy asztalnál félig tele van valamiféle kontroll panel. Volt rajta egy khaki egyenruhát jelvény nélkül meg is telt a hotel rendőr. Volt olyan barátságos, mint pénztáros. Mikor ő jött, a hideg, az elégtelen szemek néztek rám.


"Szükségem van Cappola," mondtam, mutatja, hogy a személyi IGAZOLVÁNY.


Hajolt be a beépített mikrofon pedig azt mondta, egy mély morgás, " Carter itt. Új biztonsági őr.


Reuma hallatszott a kaputelefon. "Küldése az ego."


Megnyomott egy gombot, a heavy metal panel nyitott csendben újra. Mögötte egy nagy szoba, csupasz sárga falak, egy üres szék, több üres székeket, majd mélyen a kanapéról, ahol a vörös ült. A cigaretta az ajkai megjelent egy vékony, kék füst szivárog között a félig csukott szemmel. Úgy nézett rám, mint ha egy régi ismerős.


Chip Cappola mintaképe volt egy ember, aki azt akarta, hogy nézd harminc évvel fiatalabb, mint magát. Ego fehér selyem öltöny kabát lógott jajgat a rack. Ego világos lila ing, sötét vörös monogram a hüvely volt az egyetlen, fényes folt a szürke szobában. Ego hangja ugyanolyan színtelen. "Ebben az évben a lúd repült délre."


"Nem maradtak Miamiban", mondtam.


Nem tudom, ki találta ki ezeket a hülye kód szavakat. Ők, úgy tűnik, nem feltűnő, de ugyanakkor nem szabad, valamit, ami lehet mondani, véletlenül. Cappola adott egy lenéző pillantást.


Nick Carter, mi? Killmaster? Nem úgy nézel ki, mint a gyilkosok tudom. De nem akarom sértegetni a hölgyek előtt." Ő rámutatott a vörös hajú. Mitzi Gardner. Talán már hallottál róla.


Én hallottam őt. De nem úgy tűnt, mint tipikus Mitzi. Nem hülye. Információim szerint, ő a szeretője volt a nagyszámú maffia vezetőit, akik közül négyen meghaltak. Valószínűleg gondoskodni csempészet pénzt őket. Maffia babák lakat alatt, hogy a Svájci bankok. Most volt Chip Cappola, egy magas rangú gengszter akartam az Egyesült Államokban. Egy ilyen fickó dolgozott AX.


Cappola nem volt érdekelt a nemzeti biztonsági. Ego hűség volt kizárólagos alvilág nemzetek. De egy dolog biztos volt: nem akarta, hogy a Kommunisták, hogy átvegye a kaszinó, így az volt, hogy a Gmu előnye, hogy támogatja Randolph Fleming. A Fleming a nyeregben, Cappola üzleti Grand Laclare továbbra is akadálytalanul, ahogy volt, a Hammond Tábornok az idő.


Cappola rámutatott egy székre, ő pedig elfogadta az ajánlatot. "Átkozott legyek, örülök, hogy volt, hogy a gépen Fleming jött. Ha elveszítjük, mi mind kockáztatja a bőrét. Akkor felejtsd el a kaszinó, valamint Sawyer mindent elveszít."


"Nem vesztettünk az ego még" a maffiózó tagadta, hogy a médiában. "Ő az elnök, Ezredes Jerome azt mondja, rendben van."


Azonnal sel. "Beszéltél Jerome? Azt mondta, emu, ki vagy te? Köpte ki a szavakat dühösen.


"Miért vagy ilyen dühös?"


"Elmondta emu?"


Persze, hogy nem. Mi bajod van vele egyébként?


Rátette a kezét a szék, hajolt előre. "Karib Jerome elrendelte, hogy a elrablása Fleming."


Az övé maradt semleges. "Honnan jött ez az ötlet, Capolla?"


"Egy ötlet? Tudjuk. Szerinted csak AX tudja, mi folyik itt? Van egy ember Kubában. Ilyen castróval is." Ő lenyomva két ujjával együtt. Jerome akar Fleming véglegesen eltávolították.


Nem nyűgözött le. Bármilyen információt Gordeev Kecskéje van nekünk, soha nem ellensúlyozzák a miénk. Különben is, nem illett az ezredes viselkedését. Fleming volt az Egyesült Államokban. Jerome hívta őket vissza.


Cappola vigyorgott. 'Figyelj. Míg Fleming volt, a szárazföldön, Jerome sem húzza le a puccs segítségével az Oroszok. Az Amerikaiak küld Fleming a megfelelő pillanatot, hogy összekevered a dolgokat. Ez Jerome áramlását. De Fleming a közönség egy Kubai börtönben, Jerome is bolond a lakosságot, hogy felszabadítja Fleming, amikor hatalomra kerül. Sikerülni fog, s ez lesz az utolsó dolog, amit valaha hallottam, a Fleming."


Én mindig hallgatok valamit, hogy nem azonnal tűnik, mint ostobaság. De nem akarom, hogy elképedt a gengszterek ' sikolyok. Még ha ez mind igaz lenne, Jerome kezei meg voltak kötve nyíltan most. Volt egy buzz, három rövid. Cappola ugrott fel, olvassa el a kétség az arcomon, majd azt mondta a vörös hajú nő:: "ugyan már, nyugi. Ő sietett, hogy ki a hivatal.


Mitzi Gardner állt fel, majd illetni őt zsákkal a vállán. Ő vette neki, úgy nézett rám, appraisingly egy kis teasingly. "Valaki szívrohamot kapott a kaszinóban," mondta határozottan. "Hébe-hóba, egy nagy nyertes, vagy vesztes." Nah hangja kissé rekedt. "Menjünk egy kört, drágám."


"A biztonsági főnök, lelépett egy hölgy? Ha azt hiszed, Jerome akarja elrabolni, Fleming, jobb, ha biztos, hogy nem.


A lány vállat vont. "Még mindig vannak emberek, a kaszinóban. Fleming teljesen biztonságos ma. Alszik, de Őket nem kell elhagynia a hotel ma este. Különben is, valamit el kell mondanom neked valamit mutatni!" Azt mondta, hogy ismerős a fekete inas,"lemegyünk, Herceg".


Mosolygott nagyjából. Szerette ezerszer többet, mint én. A gomb most préselt kinyílt a lift, szemben a kaszinó bejáratát, ami elvitt minket egy pincében, garázsban, hogy elfér négy autó. Volt egy Volkswagen kisbusz, majd egy világos lila Cadillac. Kényelmes a felhasználók számára, akik nem akarják, ih, hogy láttam. Mondtam neki valamit.


Mosolygott wryly. "A lift is jár, hogy a Chips' lakás a tetőn. "Hol van Fleming most?"


A volán mögé ült, a Cadillac. A sel mellé. Elrejteni a földön, amíg a hotel körül, " mondta nekem. Jerome szeretném kérni, hogy kövesse őt, ha megmutatta magát előtt a fogadóba."


Hé játszott végig, hogy Hé megijeszteni, egy fekvenyomás közben Mitzi megnyomtam a gombot. Acél zsilipet nyitott. Kikapcsolta a motort, majd továbbálltunk. Tompa visszhang kívülről mondta haladtunk át egy nagy garázsba. A gumik nyikorgott, ahogy befordultak a sarkon a hegyen. Fordult rá a boulevard után egy kilométer megjelent velem a rejtekhelyemre. a yahoo után tegnap este volt tiszta, de az utca csendes volt ismét. A tömeg eltűnt.


"Jeromos", mondtam. "Ha Cappola igaza volt, miért nem ölte meg Fleming? Miért küldött az egója, hogy Kubában?"


Nem nézett rám. "Senki nem akar egy hulla. Az élő Fleming még mindig lehet használni, mint egy tárgy a tárgyalásokat Oroszországgal ."


Talán. Neki is csoda, miért Jerome azt akarja, hogy kövessük őt."


Úgy nézett rám meglepetten. "Már megbotlott egyszer. Ez az egész felhajtás a fegyvert, nem baleset volt, persze. Akar innen. Hányszor kell érintse meg a fejüket, hogy forduljon a fejedben? '


Volt, hogy mindent háttérbe szorult. Fleming volt biztonságban Cappola lakása, de most volt időm átgondolni a dolgokat. Én ezt legjobb, ha én nyugodt vagyok. Szóval úgy döntöttem, hogy pihenjen.


Elhaladtunk mimmo piac, valamint a palotába. Tovább fel a hegyre, látta, hogy egy romos erőd, hogy kell szolgált, mint egy börtön, a régi időkben. A pince tele van politikai foglyok. Egy piszkos helyen. A régi város épült lábánál, egy dombon. Az út szűkült ott. Mitzi nehezen irányítható az autó, mimmo szekerek játszanak a gyerekek, mind a nők kezében élelmiszert. Itt megtalálja az igaz színű, a báj, a sziget. Nem volt semmi a turisták.


Elhaladtunk egy régi hotel, hogy volt egy elhanyagoltak. Úgy néz ki, mint a mézeskalács. A gyep benőtt a fű, a windows, illetve a windows vannak deszkázva a rétegelt lemez. Száz évvel ezelőtt, volt egy luxus hotel.


"Próbálok Poinciana," Mici-mondta. "Mikor épült, ez volt a legjobb hotel a Karib-térségben. Most egy termesz paradicsom. Néha az ego a görény még ma is használják a hegyi lakók, akik a tábor, ha kell, közel a város ."


Néhány dolog a lány volt rossz. Nem úgy hangzik, mint egy kurva. Ott volt, oktatás intelligencia a hangja. Egy egyszerű pénz futár, az ő véleménye a nagy különbség az, hogy a maffia. Azt is mondta, hé, a valódi személyazonosságát. Ez kíváncsivá tett. Rákérdeztem. Felelte a Mona Lisa-mosoly.


Amikor a Chip aggódott, hogy elveszítheti a kaszinó, Davey hívta, s kérte, ego, hogy küldjön ide, hogy megmentse a napot."


Davey? Davey Sólyom? Volt Sólyom következő parancsokat ez a csaj? Úgy éreztem, hogy ütöttek a derék alatti. Volt Mitzi Gardner BALTÁVAL ügynök? Volt Sólyom játszani a játékot újra, s megengedte, hogy átgondoljam a dolgokat magamnak megint? "Drágám," mondtam, " én nagyon szeretem a vicceket, de ki a fene vagy te?"


Ő válaszolt a dugóhúzó kérdés a reuma. "Mi kalap vegyek fel neked?"


Káromkodott a bajsza alatt. "Inkább dobd el őket."


Nem vesztette el a bizalmát. 'Szerencsés vagy. Majdnem itt az idő."


Most, hogy a vezetés egy nyílt területen a sűrű dzsungel növényzet. Aztán ott volt cukornád-síkságon, valamint a kis banán ültetvények. Elmondta, hogy a változó gazdaság, a területen. Banán volt jövedelmezőbb, mint a cukornád. Ők az úgynevezett zöld arany. Hús, szegfűszeg, törökország, illatos tonka bab is egyre inkább vonzó nő. Azt mondta, hogy Nem volt saját kis ültetvény, a másik oldalon a sziget.


Az út nem egyenes egyáltalán. Sétáltunk a parton egy darabig, aztán közeledett a hegyek, hogy a feszített, mint egy gerincen keresztül, a sziget közepén. Amikor elhagytuk a ültetvények, a terület vált a mocsaras a nyugati oldalon, a másik oldalon láttam, hogy mély kanyonok benőtt fák, növények. Voltunk körülbelül tíz mérföldre a várostól, amikor Mici lett a nehéz autó a főút rá egy vidéki úton, majd egy fél mérföld, de aztán megállt egy lagúna.


Kikapcsolta a motort, indult neki, szandál, majd kinyitotta az ajtót. Leült egy pillanatra, hogy megvizsgálja a kilátás. A sötét kék a víz, egy mérföldnyire lehetett látni a szálloda egész területén, valamint a terep ott emelkedett meredeken, de még mindig látni nyomait a régi erőd.


A kilátás a kifizetések az orrom előtt volt az még jobb. Mitzi levette a ruháját, s szaladt & nb. Ő megfordult, intett nekem invitingly. De nem volt szükség rá a második lapot. Gyorsan levetkőzött, majd követte őt.


Ott volt, csak egy lámpa, kültéri tevékenység, a víz szinte meleg. A lány úszott egy gyors, zökkenőmentes mozgást, s csak utolérte őt messze a parttól. Nem bírtam vele, de mi & nb. A bőrén érezte a lágy. Próbáltam lehúzni, amelyet a csípőjét, de vetette magát vissza galamb körülöttem. Senki körülöttünk volt készen, amikor a felszínre, sóhajtott, majd galamb vissza belém. Nincs semmi tartani a mély, de nem volt rá szükség. Gyönyörű volt.


Mikor vége volt, azt felszínre. Úsztam fel neki, s pihentünk. A elaludt, csendes, nyugodt, meleg & nb. Nem vettem észre, amíg a célpont esett le, majd belevetette magát a meleg sós vízzel.


A lány eltűnt. Visszanéztem, láttam, hogy ő is volt már a parton. A hasán, a barna háttér, fehér homok. Őt, észrevette, hogy nem fogod látni az osztott rá fürdőruha. Úszott a partra, előre bukott le mellé, s ment vissza aludni. Eddig ez nem az egyetlen átviteli tőle rekedt hangon. "Jó reggelt, Carter. Arról, hogy találkozzon egy szövetséges.


Kinyitotta a szemét, látta, hogy a nap már a beállítást a nyugat. Nem volt senki a láthatáron a parton. Csak egy pár rák sok homok. Aztán mutatott egy félszigeten át a víz. Valami megkeresett minket a víz fölé, de nem volt egy hajó.


Úgy nézett ki, mint egy emberi alak. Pislogott, megrázta a fejét, s úgy nézett ki újra. Ő még mindig ott volt. Három száz méterre, a hely, ahol észrevette, hogy teljesen lehetetlen, hogy itt állok, egy férfi jött ki. Magas volt, vékony, öltözött, hosszú fehér ruha, amit úgy vert, mint egy rajongó. Odajött hozzánk egy impozáns, de elhatározta, hogy a megközelítés. Hihetetlen volt.


A lány mellettem állt fel, majd intett. Úgy öltözött, csendesen. Tudtam, hogy csak hallucináció volt. Kétségtelen, hogy a víz sós volt, meg is kóstoltam, mint a szirup, de majdnem megfulladt, amikor elaludt benne.


A férfi egyre közelebb. Körülbelül tíz méterre a parttól, felvette a köntösét, belevetette magát a vízbe nyakig, majd újra emelkedett, közeledik a parthoz. Azt hittem, hat láb magas. Öreg volt, hosszú szakállas, fehér haj. Vékony volt, de izmos.


Az övé volt, meztelenül ül a homokban, bámult a sötét szeme, széles száját, mosolygott Mitzi Gardner. Ő mellettem ült, s vitte kéz, ujjak, ami elérte a kosárlabda, óvatosan, mint egy tojás. Azt mondta, hogy egy pár szót, hogy a gmu-egy nyelv nem ismertem fel, pedig nevettek. Rám nézett, s azt mondta: "Ez Noah, Nick. Régebb óta van itt, mint bárki tud emlékezni. Ő is az ellenfél a kommunista rakéták a szigeten."


A keltem fel. Mi mást tehetett volna vele?


Noah nézett rám figyelmesen, aztán megrázta a kezem. Az enyém teljesen eltűnt az ego palm, de megszorította a Rivnenskaya kezét, csak annyit, hogy inspirálja, őszinteség, bizalom. Megfogta a húsát, a meleg, a vér belül él.


"Igazán csodálom, Carter. Volt egy különböző Brit akcentusa, de egy hang, hogy ő is morgás, ha akar. "Mitzi elmondta, hogy megfeleljen a cselekedetek, amelyek ragasztott a beléd vetett hitem."


Lenyelte. "A hit?" "Legalább én vagyok, még mindig azt teszem, amit tudok. Attól tartok, hogy túlzás, nagyon is.


Úgy nézett Mitzi. Ott volt, hogy szoros kapcsolat van közöttük. Nyilván körül a tisztelet, a barátság, megértő. Aztán fordult a figyelem vissza.


"Bocsánatot kell kérnem, Carter. Mitzi kérte őt, hogy hozzon ide, mielőtt túl sok a munka. Sajnos, van itt egy kis probléma ." Rámutatott, hogy a hegy. "Nem kell száműzni a súlyos betegség. Nem maradhatok, de gondoltam, legalább találkoztunk, de ígérem, hogy az segít, ha kell. Remélem, akkor látogasson el újra."


Ő hajolt le, megcsókolta a lány fülét, bólintott rám, visszatért & nb, felvettem a köntösöm, majd eltűnt, ahogy jött.


Nézte őt. Mitzi kuncogott. "Mi maradt meg a hidegvérét? Azt hiszem, láttam egy szellemet.


Ő rámutatott, hogy a szellem. 'Hogyan?'


Ő lett komoly, nézett rám egy pillanatra, majd azt mondta: "Ne kérdezz túl sokat, Nick. Az igazán láttam, hihetetlen dolgok őket vadászgörény találkoztam, mint ez az ember. Akkor a tapasztalatok is. Most jobb lesz, ha visszamegyünk, hogy Fleming, mielőtt felébred, de nem akarok sétálni."


Ahogy felöltözött, úgy nézett vissza a magas, sötét alak, hogy hirtelen eltűnt a sziklák lábánál, a hegyfoknak hill. "Mesélj még a barátod?" - kérdezte tőle.


Ő csak megvonta a barna váll.


"Gondold meg, mit mondtam. Légy felkészült a meglepetésekre. Noah lehet az ön számára rengeteg körül őket, biztos vagyok benne, hogy én még nem hallottam, vagy láttam még őket."


Futott előre, hogy a kocsi. Amikor az apja van, a motor zúgása. Mielőtt becsuktam az ajtót neki, rálépett a gázpedálra, elmentünk teljes sebességgel a pálya mentén vissza az útra.


Nem mondta el nekünk egy percre, hogy ez a Noé fickó volt különleges varázslat. Azt hittem, hogy nagyon okos, ravasz. "Ő egy remete?" Mitzi kérdeztem. Bármit, csak ezt ne. Ő a vezetője a törzs több mint száz ember. Élnek egy régi erőd. Azt mondja, hogy az ego, az emberek letelepedtek itt néhány száz évvel ezelőtt, akkor a rabszolga lázadás. Együtt, egy hátborzongató csoport. Lehet, hogy mindenhol a dzsungelbe, akkor nem lesz képes látni, ih, ha nem akarnak."


"Honnan tudod, hogy az ego?"


Ő falja a száját, majd rám nézett.


"Az is nagyon furcsa. Az övé volt lebeg a lagúna amikor hirtelen jött le, hogy átadjon egy üzenetet. Chips ' asszisztens a kaszinóban megölték, a Chip kértem, hogy adja át a Miami. Ez a fickó ölte meg tíz perccel múlt három. Noah mondta, egy negyed három.


Így könnyebb volt. Legalább volt valami szilárd talaj van a lábam alatt most. "A dzsungel dob," nevettem. "A telefon a dzsungelben".


'Valószínűleg. De később, már volt egy nap gyógyulás a beteg nő a voodoo. Azt mondta, ő volt a galamb. Ott állt még mindig, de már egyre jobban megy ."


A fejem bizsergett. A lány mellettem volt elég erős ahhoz, hogy túlélje a kemény világ a maffia. Ehhez szükség van egy gyakorlati hozzáállás, hogy minden. Most arról beszélt, voodoo, fekete varázslat, mint ha hitt nekik. Nem kértem több kérdésem.


Mi vezetett a csend öt percig. Hirtelen ott volt egy fekete férfi az út közepén. Intett, hogy nem. Mitzi lelassult, majd kinyitotta az ablakot. Úgy tűnt, ideges; megkérdezte, ego valamit a helyi nyelvjárás, de ő megrázta a fejét. Anélkül, hogy egy szót sem, Mitzi hátrált, megfordult, aztán gyorsított.


"Noé kérdezett minket" - mondta. "Van egy rohanás. Valami történni fog, de nem mondta, hogy mi.


Úgy nézett Mitzi, majd vissza a messenger. Az út kihalt volt. Amikor befordultunk a következő útjelző, az út nagyon rossz volt. Szükségünk lenne egy Dzsip, hogy könnyen leküzdeni az akadályokat. Megállt félúton előtt egy nagy kátyúkat az úton.


"Tovább kell mennünk," Mici-mondta.


Azt nem mondanám, hogy ez a séta. Megmásztuk a fák, mint a hegyi kecskék, míg végül elért egy magas fal épül, a pala. A várat elfoglalták az egész köpenyt, s úgy nézett ki, bevehetetlen. Amikor átmentünk a kapun át, az udvaron falak is készült lap. Kő épületek épültek ellen, néhány rozoga, mások kiváló állapotban. Ih tetők szolgált a platform a falon. Az emberek gyűlnek össze az impozáns alakja Tony nyert. Ők voltak a sötét arcok a Bennszülött Amerikaiak. A férfi viselt, csak egy ágyékkötő, míg a nők viselt rövid, színes szoknyák. Mindenki néma volt, a hangulat nyomott volt.


Ahogy beléptünk, Noah odajött hozzánk. Ego arca komor, de ego viselkedése továbbra is büszke, méltóságteljes.


Ő törte meg a hír, hogy minket szemrebbenés nélkül. Dr. Fleming elrabolták. Chip Cappola halt meg akar akadályozni. Jerome vette át a szállodában. Cruise hajó kiüríteni minden Amerikaiak, Európaiak."


Megkérdeztem tőle, hogy " Hol van Tara Sawyer-től?"


Nem sokkal később, hogy rádöbbentem, ahol az információ származik. De közben a csendes Cadillac lovagolni, nem hallotta a dzsungel dob frakció egyáltalán.


Az üzenet nem szólt neki, hogy " Noé mondta. Mindenesetre az üzenet ott volt. Ezért nem hagyatkozzunk kizárólag a látomások. "Honnan tudod te ezt?"


Megnézte az emberek körülötte, látta, hogy az ego szája rángatózik türelmetlenül. "Kérlek, ne kételkedj bennem, Carter. Nem elég az idő. Dr. Fleming tartják a dungeons alatt a régi erőd, valamint Ego meg kell menteni. A Miss Sawyer volt, valószínűleg küldött haza, az egyik a hajók.


"Valószínűtlennek tűnik nekem. Nem hiszem, Jerome volna elengedni, ha ő tartotta a váltságdíjért."


"Ez egy érv. De ez még nem minden. Leírások mindketten osztották, majd tíz ezer dollárt kínáltak a rögzítés.


Megesküdött, hangosan. "Amint vagyok, hogy egy kis kitérőt, az égen lemegy."


"Örülök, hogy ez a kitérő," Noé kommentálta. "Különben már halott lenne." Legalább most már nem kell harcolni."


"Inkább csinálj valamit," egyeztem bele. Neki, úgy nézett ki a lány. 'Maradj itt. Itt biztonságban vagy. A beru egy autó."


Mi szívesen. Nem ismerem a területet. Én ismerem őt, de még mindig van munkám." Volt egy fémes megjegyzés a hangján, hogy utalt arra, hogy a jellemvonások, hogy kiérdemelte a helyet a maffia testvériség.


"Igaza van," mondta Noah. "Nem mehetsz vissza a Kikötő Spanyolország által a part menti úton. Itt van, hogy menjen át a hegyeken, akkor képes lesz arra, hogy használja a segítséget, amit lehet." Mutatott egy hosszú ujjal, egy kövér, fekete ember, aztán egy másik. "Nadrág, ing. Siess. Velem jössz."


Ez nekem nem tetszik. Hogy lehettem biztos benne, hogy Tony történet igaz volt? Kinek kell ez a kíséret egy út, amely Isten tudja, mennyi lesz a vége? De nem volt más választásom. Noé Ego emberek alkotják a többséget, sőt Mitzi oldalas Tony-val nyert. Ezért beleegyeztem, legalábbis egyelőre. Mire odaértünk, a Cadillac, a házaspár is ott volt, vigyorgó. A vezetők voltak, most rajtam térdig érő pamut nadrág, fehér ing, a feltekert ujjú. Volt machetes elrejtve a nadrágszíjat.


Játszani ezt a játékot mögül.


Nem volt hova fordulni, Mitzi kellett tolni a kocsit, oda-vissza öt perc, amíg végre sikerült lefelé a dombon. A fő út volt már rossz, de ez szörnyű volt. Voltunk vezetés alacsony felszerelés felett, ami úgy nézett ki, mint a Svájci sajt, lyukakkal, hogy még rosszabb legyen, végül egy sziklán a másik oldalon. Fordultunk, majd egy keskeny ösvény vezetett lassan lefelé. A kocsi egyik oldalán csiszolt a hegyoldalban, a másik annak a szakadék szélén áll, a kifürkészhetetlen mélységet. Nem mondott semmit, hogy ne vonja el a Mitzi. Tud jobban koncentrálni a vezetésre.


Miután néhány kilométerre ezeket a nehéz időket mentünk keresztül, a bokrok között, újra meg újra képes volt arra, hogy lélegezz szabadon újra. "Szóval te tudod az utat," Mitzi mondtam neki. "Hogyan jutunk be Jerome dungeons?"


Megrázta a fejét. "Meg kell találnunk valamit, ez az első. Először kell menni, hogy régi hotel, ő mutatta meg az utat, hogy az első találkozót Nov. Ott tudjuk fejleszteni a terveinket ."


Már sötétedett, amikor végre kijött egy út elég széles, hogy egy Cadillac. Láthatnánk, lámpák keresztül a növényzet alatt. Szóval, nem voltunk messze a város. Mitzi bekapcsolta a fényszórókat, hogy az úton.


Egy fénysugár világít az egyenruhás férfi. Fegyvert fogott minket. A lány azonnal lelassult, tedd az autó fordított,, majd újra gyorsított. A ösztönösen megfordult. A hátsó lámpák elkapta a másik katona, aki akkor lett a puskáját fel. Mielőtt az ego puska volt elég magas ahhoz, hogy elérje valaki körülöttünk, a Luger lőtt. Ugyanakkor a szélvédő törött volt. Sok volt a repesz a Mitzi, de ő vezetett. Lelőtték a résen keresztül, ahol a szélvédőn, mint régen, de a katona előtt a kocsi esett.


Mitzi megállt az autó, nem volt idő, hogy nézd meg a vezetők. Egyikük sem sérült meg. Voltak ott kuporgott a hátsó üléseket, most gondosan voltak már fel. Odamentem, hogy közelebbről az ajándékokat Ezredes Jerome adott volna nekünk. Két katona halt meg. IH vitte egyenruhát, fegyvert, majd bedobta őket a hátsó ülésen. Tony Won férfi megragadta a fegyvert. Mondtam neki. "Tudod kezelni?"


Lehet. Szolgálták, mint a palota őrei, amikor Fleming volt az elnök. Talán majd egyszer képes lesz arra, hogy használja ezt a tudást. Egyelőre megtartotta a fegyvereket magát, elrendelte, hogy a két őket, hogy húzza a hullák be a bokrok közé, ahol csendben, amíg egy éhes vadállat jelent meg.


Mindenesetre az út blokád bebizonyította, hogy az információ Tony nyert helyes volt. Ez az öreg ember volt, még a tarsolyában, mint ő érdekelt, hogy valljam. Tehát Jerome volt a főnök, mondta Noah. Ideje volt, hogy ingyenes Fleming. Tony hatóság is adott nekem több bizalmat az ego barátok. Elvégre ők vezették be magukat, de most, hogy már bizonyított tudják kezelni a fegyvert, de még mindig hasznos.


Nem volt gondja, hogy a hotel Mitzi parkol az autó, egy elhagyott pajtában az épület mögött. Onnan elmentünk egy düledező társalgóban. A szag, penész, illetve rothadó fa versenyzett a hatalomért. A útmutatók vezetett minket a nyikorgó lépcsőn a konyhába. Volt egy nagy konyha polcok mentén az egyik falon egy munkaasztalon, a közepén. Nem voltunk egyedül. Egy gyertya égett az asztalon, s három férfi volt eszik leguán, egy helyi finomság, amitől a gyomrom morog.


Aztán a két férfi, a két útmutatók izgatottan beszélget a három bennszülöttek, voltunk végre tudja enni. Amikor a kegyetlen éhség, elégedett volt, ő úgy érezte, egy kicsit kevesebb, mint egy yo-yo egy kötelet meglepetés, nehézségeit. A lemez még mindig félig tele van, ha a három bennszülöttek maradt. Boldog volt, hogy el őket. Szükségünk volt, hogy működött a taktika, de én nem érzem magam, mint egy hívatlan fél.


Noah adta a nevét a kézikönyvek, de mivel nem tudtam a nyelvet, ih elfelejtettem. Úgy emlékszem rá, csak azért, mert hosszú volt, de sok volt a mássalhangzók. Azonban a nu nem akarom megsérteni azzal, csak azért hívlak, ih Tom vagy Harry, szóval elmagyarázta, hogy a probléma vele, majd megkérdezte, ih véleményét.


A magasabb, a két nevetett, s azt mondta: "hívd nekem Kicsim." Ejtette szilárd "négy".


Mici-mondta a fülembe, hogy " Kicsim. ez egy nagy kagyló. Esznek ego húst, hogy növeli a hatékonyságot."


Nen stílusa az van, hogy " én vigyorgott. "Az ár sok ember jobb, mint, például, a nevem N3. Te meg én?"Neki, nézett a kettes számú.


Mosolygott, nagyjából. Katonai személyzet.'


"Elég rövid," egyeztem bele. Mit jelent ez?'


Nevetett újra. "Egy ragadozó madár. Nagyon veszélyes.


'Kiváló.'Ih szerette őt. Lehet, hogy viccel, a kilátás, a harcok az egész Grand Laclair hadsereg. Talán még volt egy kis esély.


"Érted, hogy szükségünk van Fleming. Tudjon Fleming a börtönből örökre. De először el kell jutnunk oda. Tudja valaki maga körül tudni semmit a menekülési útvonalakat, például alagutakban, hogy rabok lehet ásott a múltban?


Reuma negatív volt. Ott volt az egyik. Túl szűk, hogy forduljon meg, túl meredek, hogy másszon vissza a cellába. Hol a lyuk volt nyitott, volt most egy kovácsoltvas kapu. Szemben vele, a kifakult koponya a szerencsétlen ember, aki már tett egy utolsó kísérletet, hogy elkerülje még mindig feküdt. Ez már régen volt. Szóval meg kell dolgozni az ösztön, de gyakran kiderül, hogy véres. Mondtam neki, mit gondolok róla. "Mit gondolsz, hol akarod kezdeni?"


Oni Árják sajnáltam a vállát. Azt mondta, hogy ez mindkettőjük számára. "Ha Fleming meghal, így mi is. Jerome akar építeni egy rakéta állomás a bolygónkon. Harcolni fogunk, de nem elég a férfiak, mind a fegyverek, hogy ne ego."


Kezdtem megkedvelni a házaspár egyre többet. Ih kor volt nehéz kitalálni, de ih bőre sima volt, valamint a koordinációs ih rendben volt. Elköltöztek a kegyelmet, a tigrisek. Rámutatott, hogy az egyenruha. 'Ezt vedd fel. Ön fog játszani a szerepét, katonák. Elfogták Mitzi meg én, te meg fog tartani minket, hogy a várat. Azt fogod mondani, Jerome parancsolta, bezárva Fleming digitális kamerák.


A lány szemeit egy pillanatra. Nem mintha az életét kockáztatja, de a "trükk" lett volna meggyőzőbb, ha ő is ott volt.


A katonai, mind a Kicsimnek levette az inget, majd a nadrágot, habozott, a loincloths egy pillanatig, aztán félénken megfordult, majd lelépett az ih is. Mindkettő viselt owang, a csata amulettek a nadrágszíjat, a nyakuk körül. Biztos, hogy a fegyverek nem voltak kéznél, de lehet, hogy gondoltam, nem árt, ha van egy kis extra védelem. Tesznek a hadsereg dublett a amulettek, tedd a nadrág, pedig ha tudták, hogy készen áll.


Mitzi vezetett. A sel volt, mellette pedig két kézművesek ült hátul, fegyvert fog a nyakunkba. Úton a vár, a lány tett a legtöbbet a rövid utat. Az utcán voltak, meglepően üres. Mindenki bent tartani, a függöny zárt. Az üzlet sötét, bedeszkázták a fosztogatókat. Port of spain hirtelen egy sötét a város, nagyon különbözik attól, a szórakozás, az előző este.


Az erőd található, egy alacsony dombon. A zöld gyep előtte volt a legjobb, hogy úgy tűnjön, barátságos, de ez a hatás tönkretette a vas kerítés körül, s az ágyú szerelt közepén a gyepen. Parkolás a kapu előtt nem a hely, ahol minden kényelmesebb.


Kapralov, majd a két katona látta a fényeket, s elállta az utat, fegyverrel a kezükben. Mitzi lelassult, majd megállt pár lépésnyire előttük. Mögöttem, Kicsim! - kiáltott fel, " Kapralov, nézzük meg, hogy mi van. Kövér elkapni! Lökött előre a szájkosarat a fegyvert, s nevetett, szívből.


Kapralov közeledett, óvatosan. A szálloda első egy pillantást. A gőzhajók megosztott egy sikertörténet arról, hogyan látnak minket a leküzdhetetlen kihívásokkal kellett szembenéznie. Kapralov le volt nyűgözve. Amikor befejezte a történetet, hogy lassan felemelte a puskát, s mutatott rám.


Az életem csökkent. Ő nem lő Mitzi. Biztos volt benne. Nem lehetett óvadék vagy váltságdíjat. De mi van, Jerome terveztem, hogy nekem teljesen más volt. Kapralov maradt nekem, a sötétben, egy pillanatra néz rám, át a napellenzőt. Akkor ugatott egy parancs. A katonák tiszta utat. Kapralov szállt be a kocsiba, s elrendelte, Mitzi menni a várat. Volt egy szürke épület. Se ablak, csak ajtó, a közepén, mint egy nyitott száj. Volt még egy fa nyelve kilóg belőle. Mitzi megállt, majd parkolni a csempézett parkolóban, most látta, hogy a fa nyelv volt egy felvonóhíd több, mint egy mély árok. Ott volt a gaz nő nen most, de régen volt egy sorban, a rabszolgák, hogy itt ülök. ömlött a víz felett, az ő egója át a ruháját. Minden támadó kellett támaszkodnia búvárruha. Egy katona állt a közepén, a híd, a teljes terület megvilágított vakító reflektorok. Kapralov ment ki. "Vedd ih míg tartom azt a fickót fegyverrel."


Én tolta a kocsi körül. Mitzi van a másik oldalon ki. A katonai, mind a Kicsimnek volt a fegyvereket préselt, hogy a hátunk. Kapralov örömmel vette egy kicsit, majd bement. Néhány perccel később érkezett meg újra, kíséri egy hadnagy. A katona a híd nyers szalutált, majd a jövevény viselkedése azt mondta, hogy ő itt a főnök.


Kapralov beszélgetett elfoglalt gesztusok, amíg a tiszt hallgattatni ego, egy gesztus. A csillagok az ő egója szeme, azt is találd ki, hogy ki nyert volna a díjat, ha egy igazi elfog.


Kicsimnek megjegyezte, " Parancsot az Ezredes. Ez a két kéne zárni, azaz a digitális fényképezőgépek, mint Fleming. Látod, minden a rögzített madarak együtt.


"Látok", a hadnagy azt mondta, hamarosan. "Vedd ih, hogy az őrház."


Megfordult, s mi kénytelenek voltak követni le egy kő a folyosón, hogy hátborzongatóan visszhangzott. Egy igazi rémálom azok számára, klausztrofóbiás. Az őrszobába, a hadnagy jelezte, hogy meg kell keresni.


A katonai gyorsan mondta, " már átkutattuk ih, Hadnagy. Ők száz százalékig tiszta."


A hadnagy kuncogott, " Nagyon jó.'"Nick Carter, nem igaz? "Nagyon veszélyes" - mondta az Ezredes. De azt hiszem, a fogak húzta ki ma este."


Ő vállat vont, majd megpróbált kinézni, mint egy megvert kutya. Most fordult a figyelmet, hogy Mitzi. Még a könnyek a szemében, s összekuporodva, mint egy rémült macska, még mindig érdemes megnézni. Talán gmu tetszett, hogy volt egy kis alázatos. Egy pillanatra, a csípőjét előre-hátra hintázott, s felemelte állát, egy ujjal.


Az ezredes azt mondja, hogy te sokat ér a szindikátus. Hogy akarnak fizetni vissza. Tudjuk, hogy." Mitzi nézett ki, még jobban megrémült, taps a kezét a szájára zokogott. "Kérlek, uram, ne küldjön számukra. Meg fognak ölni."


Felemelte a szemöldökét. "Ha szeretsz ih annyira, miért tennének ilyet?"


Megharapta az ajkát egy pillanatig, aztán, mintha tudta volna, hogy a hadnagy nem lenne képes arra, hogy őt beszélni, suttogott, hogy " nem tudom.: "Nem szükséges, hogy egy kis pénzt valahol. De az ego nem kiszállítani. Most, ott a dollár jeleket az ego sötét szemek. Istenem, volt egy fantáziám. Ő abszurd türelmetlen. "Hol vannak ezek a dollár most?" Hirtelen úgy nézett ki, bizakodó. "Megmutatom, hol ... Ha menjünk, majd én ..."


Ego nevetni kellemetlen volt.


"Akarsz sokat, drágám. Mint a Carter, ha tudom, hogy elvesztette az ego, az ezredes volna engem helyette. Felemelte a vállát. "Valamilyen okból kifolyólag, hogy gondolkozom, hogy ez az úriember itt."


A lány megdörzsölte a kezét, együtt tartott az ih emu, majd jött nyalta fel neki, alázatos, valamint keltett minden lépésnél.


"Csak neki, akkor?" Csak te meg őt?'


Vágy volt látható az arcán. Anélkül, hogy a szemét le minket, arról beszélt, hogy a két férfi. "Egy ember a környéken, te itt maradsz, a másik lesz Carter a cellába."


Volt egy ijesztő pillanat, amikor azt hittem, hogy a hadnagy egyedül akartam lenni a lány. Akkor neki, rájött, hogy tudna küldeni nekem egy srácot. Ő megfeszítve izmait egy kicsit, mint ha tetszett az ötlet, hogy ő meg akarja támadni a személy, aki az út mentén. Mitzi kezelni a hadnagy, de lehet, hogy azért nem kell egy incidens, hogy mozgósítsa több katonát. A hadnagy látta, hogy a mozgások, vigyorgott, majd úgy döntött, hogy gyere velem. Kisétált az ajtón, előre Kicsim, meg én. Mitzi neve után gmu egy édes hang, " Hadnagy, később találkozunk, igen ..."


Sétált végig a folyosón, majd észrevettem, hogy a járás több volt, izgatott, mint a katonai járás. A hadnagy gondolatok nem az ego kötelesség. A végén a folyosón, kinyitotta a vastag kő ajtót, intett nekünk, aztán becsaptam az ajtót mögötte. A gyanú az volt, hogy ezzel a gránit tömb mögött, nem hangzik képes áthatolni ezen keresztül a dungeons a földszinten. Felmentünk egy kő csigalépcsőn, majd belépett egy kisebb folyosóra. Víz csöpögött egy dohos szag. Nem volt béke, de a hadnagy lámpás, ő vezetett az út megint a tompított húsz rácsos ajtók mindkét oldalán a büdös folyosón. A végén a folyosón, elővett egy sárgaréz kulcs négy centi hosszú, nyitva az ajtó, s ott állt a cella.


Dr. Fleming ült a fal mellett, egy kézzel falja, hogy minden törzs. Ő kinyúlt a másik lába elé. Úgy nézett ki, csúnya duzzadt. Ült a zöld moha, amely fedezi a kőpadlón, de egy Ego, a karja lógott a feje fölött egy vas smash csatolni kell a nyögés.


Felnézett, pislogott, láttam, Eladni meg én. Aztán meglátta az őr végül a hadnagy. A vállára csapott megint egoizmus előre lerogyott a levertség. A tiszt állt rajta, mosolyogva. Ő kikapcsolódott a tok, elővette a revolverét, s lépett, így láthatta, hogy Fleming meg nekem világosan, lassan, amelynek célja a fegyvert a derekam.


"Elnök úr", a hangja, csúszós. "Volt abban a reményben, hogy talál egy jó szövetséges a szigeten? Egy ember, aki már mentett egyszer, de lehet, hogy megint? Bemutatom az ego neked. Ő maga mellett maradok."


Mögöttem, Kicsimnek nyilvánvalóan nem vett levegőt. Nem volt több lehetőség. Én bírtam volna félre, s hagyd, hogy a math osztály lőtt a hadnagy. De lehet, hogy a rendőr volt a gyorsabb, ő pedig kezdtem megérteni, hogy Kicsimnek egyre több. Vagy én is el tudtam volna a gondolataimat, aztán húzta ki a Luger.


Miközben azon gondolkodott, hogy ez, egy patkány, akkora, mint egy macska rohant keresztül a sejt keresztül a hadnagy csizma. Szergej ego lanterna valószínűleg fél az állat. A hadnagy kiugrott, ahogy lelőtte őt. Az adott elég időt, hogy fogd meg a Luger. A lövés Hadnagy Frank a fejét. A lámpás repült a levegőben. Ego volt képes elkapni, szabad kezével égett az ujjai a forró lámpa, de ő képes volt gyorsan tedd le anélkül, hogy eltörne. A hadnagy esett az arcára. A zöld moha, a földön lassan vörös lett. Kicsimnek felhorkant megelégedésére. Örültem, hogy a mozgás nem az ego által meglepetés. Végül, reflex, lehet, hogy húzza meg a ravaszt, majd lőni. Megköszönte neki, megsimogatta a vállát.


Fleming pislogott. Még mindig nem használják a fényt. Zavarban volt.


"Nem értem, semmi más," motyogta. "Ezredes Jerome azt kérte, hogy jöjjön vissza az országot irányítják. Akkor miért tartóztatnak le most? Miért hoztak ide?" Miért vagy ilyen jól felszerelt, erre a katona?


"Később" ego elhallgattatta. "Nem most." NEKÜNK David Hawke, NEKÜNK Tara Sawyer nem akarom, Fleming, hogy tudom, FEJSZE van a dolgoknak. Miután Jerome árulás volt a kísértés, hogy mondd el Nekik mindent. De ha Sólyom pedig Tara igaza volt, ha Fleming kezdett viselkedni, makacs, de nem akarok tovább játszani, aki Frobel Sziget lesz? Szóval nem kell hazudni. Rámutatott, hogy a lábát. "Mennyire súlyos a sérülés?"


Még mindig értetlenül, de az egója megpróbálta elterelni a figyelmét a politikai témákat.


Nagyot sóhajtott. "A kezdet törött."


Elkezdett kutatni a hadnagy zsebében, s kérte a bilincs kulcsát. Az ego nem volt veled. Én lőtt a lánc, de nem volt sok lőszer. Lehet, hogy kell egy kis golyókat fel. Tettem egyik lábam a falon húzta. A habarcs a kövek között volt, több száz éves, s gyengült a keresetet a nedvességet. Érezte, hogy a lánc csat egy kicsit, de ez nem jött be. Az övé rángatózott még egy párszor, de hasztalan volt. El kell ásni ezt a dolgot. Vele készítettem egy gyors mozdulattal a kezét, de a stiletto esett a bőr tokban be az ívelt ujjakkal. A borotvaéles fém kicsit a habarcs, kopog az adobe több, mint egy tégla. Kicsimnek elkezdett segíteni. Tovább tartott, mint gondoltam. Annak ellenére, hogy hideg volt, verejtékezés. Ha a hadnagy nem érkezik meg hamarosan, akkor előfordulhat, hogy valaki megtudja, mi történt vele.


A mély groove-az egyik oldalon a konzol. Aztán meghúzta a lánc minden erejével együtt, Kicsim. Amikor kiszabadult, mi esett a sima moha. Fleming volt húzott előre. Kicsim, majd felemeltem az önbizalmunknak. Tudott állni a jó lábát, bár nagyon gyenge volt, s a feje forgott a zaj kellett tennünk. Elhagyta a Kicsimnek tartani ego fel, míg ő fényképezett a hadnagy zsebében. Ego is elvitte övet revolvert adott nekik, hogy Kicsimnek.


"Vedd le ezt a dzsekit, majd vedd fel ezt. Már támogatni ."


Kicsimnek engedelmeskedett. A Fleming köztünk, visszatértünk az őrház.


Mitzi Gardner kecses, ívelt mellkas a megkönnyebbülés. Megragadta egy székre, Fleming, mint ő süllyedt, azt kérdeztem: "Hol voltál ilyen sokáig? Csak azt akarjuk, hogy menjen ki, nézze meg! Istenem, mit tettek vele?


"Kulcsok. Nézz be a fiókokat.


Kinyitotta a felső fiókot, majd dobott egy maroknyi. Próbáltam többször is, mielőtt végre megtalálja az igazit. Mi több, a zár annyira rozsdás volt, hogy legyőzzük az ego egy papírnehezék, mielőtt kinyitotta. Csak akkor, ha a bilincs voltak távoli látta a köröm belsejébe, majd a vér körül a sebek Fleming csuklóját. A rozsda a régi lenyûgözõ volt a seb, de lehetetlen volt, hogy mossa le. Nem volt gyógyszer a váróban. Meg kell várni.


Elmondta, hogy volt, hogy elhagyja a várat. Kicsimnek állt, háttal a falnak az új egyenruhát. Azt kellett mondanom, hogy a katona a hídon, hogy a hadnagy látni akartam, ego. Ha jött, akkor kötve az ego maga a gmu. Mitzi aztán futott a kocsi hozta ee, hogy a hidat. Van Fleming a hídon, majd Ego húzta a kocsit. Kicsimnek, a hadnagy kabát, ült az első ülés között, a Mici meg a Többiek.


Az őrhelyen, Kicsimnek volna, hogy pont a hadnagy revolver a Mitzi, fordult a lány felé, úgy, hogy a gárda nem látod, egoizmus. Mondja a tizedes, hogy Jerome elrendelte, hogy a lány venni neki. Ha összejött volna, mi lett volna. Ha ez nem működik, még mindig ott van a Luger. Kicsim, valamint a Katonai is fegyveres. Három-három nagyon kedvező arány.


Van ott egy Cadillac, nem probléma. Mitzi kapcsolva a fényszórók, valamint vezetett le a hegyről. Az őr látta, hogy mi volt az Édenben, s mentek az úton anélkül, hogy blokkolja minket a legkevésbé. Nem számítottak rá, egy szökési kísérlet.


Kapralov felemelte a kezét, hogy egy rutin ellenőrzés, valamint Mitzi gördült le az ablakot. Hajolt előre, hogy fedezze Kicsimnek arcát próbáltam nézni türelmetlen. "Az ezredes meggondolta magát. Azt akarja, hogy egy lány hozott neki. Most is.'


Kapralov aggodalmaskodott. "Hadnagy úr, ha úgy hozza ee magad, ki itt a főnök?"


"Te," Kicsimnek csattant. "Ne hagyd, hogy bárki is elmenjen, amíg visszajövök.....'


Kapralov ugrott vissza. Kicsim, ez a hang nem hangzott, mintha a hadnagy. "Hé ... várjatok... vagy nem ... hé ... mit jelent ez?"


Meghallotta a lövést, aztán térdre. A katonaság lőtt, a tizedes. A katonák nem voltak résen, de mint Mitzi hajtott gyorsan, az egyik sikerült, hogy a keze a kilincsen. Eltörte a karját, a fenék, a luger, majd lőtt a katona. A másik ember célja a puskáját, de nem volt ideje, hogy húzza meg a ravaszt. Csak az idő, hogy a szivattyú vezet be a gmu gyomrában.


Jó volt. Voltunk már száguldott végig az út teljes sebességgel. Voltunk a hegy alján, amikor hallottam, hogy egy autó. Tudta, hogy a hang is. Kifogyott az üzemanyag. Mitzi megállt, rám nézett, aztán vállat vont. Mivel a szükségállapot volt érvényben az egész szigeten nem volt esélye a tankolás. Minden benzinkút zárva volt. De Fleming volt olyan állapotban, hogy gyalog húsz mérföldnyire a hegyek.


Lehet, hogy az ego a Tony Nyert hotel, de mi a következő lépés? Ha Jerome rájöttem, hogy Fleming megszökött, nem lenne biztonságos közelében Port of spain. Meg kellett találni egy másik autó. Onnan, ahol mi voltunk, most láttam, a part menti út alatt. Egy Dzsip állt a régi város. Sötét alakok álltak körülötte, s lámpás égett volna az úton. Volt egy útlezárás. A döntést.


"Ez az új szállítási mód. Nem tudom, hány katona lesz, hogy vegye ki a közgyűlés, de nem kockáztathatjuk, hogy lőnek.


Lehet, hogy vannak más emberek, akik lépés. A két megközelítés őket, hogy elterelje ezek a srácok. Majd én elintézem őket. Próbálja ih együtt. Mitzi, van egy revolvert?" Elvette haragudj rám."Úgy nézek ki, meztelen?"


"Maradj itt Fleming. Ha valaki jön, itt, ha nincs más kiút, de előbb próbáld ki, hogy ha ez nem trükk."


Kicsim, valamint a Katonai eltűntek. Járkált a házak a dombon. Amikor mimmo lakások elhagytuk, megvizsgálta a környezet. Most már tisztán látta az útlezárás fények. A bozont is fulladt ki, páfrányok, illetve egyéb növények. Odament a jeep néztem körül alaposan, amíg meg nem látta a járőrt. Ih nem értem, de mindegy Kicsim, valamint a Katonai mondanak el nekünk, lehetett egy nagyon szórakoztató. A négy katona áll egy csoport körül a két fiú lehajolt a nevetéstől. Hátat fordítottak nekem. Úgy viselkedett, gyorsan, fél, hogy forduljon meg. "Ő követte volna őket a Luger kész" - mondtam élesen. "Te vagy minden, hogy célzott. Mi egy mozdulattal! '


A nevetés hirtelen abbamaradt. Ott álltak fagyott. Kicsimnek egy pár lépést hátra, majd célba vette. Az arany zsinór ego kombiné van epaulettes megcsillant a sötétben. Szaladt a jeep, elérte a hátsó részbe, majd visszatért egy kötéllel. A többi tenni gyorsan. Szeretném, ha megkötözve, az utolsó négy étkezés, elnémítva neki, megnéztem a Jeep gázellátás. A megkönnyebbülés, a tank tele volt. "Tedd ih a bokrokat, azok a fények az útból," mondtam. "Megyek, hogy vegye fel Fleming."


Ő vezette a Jeep vissza, ahol elhagytuk a Cadillac. Csak most vette észre, hogy a kocsi fényszórója nem működött. A fenébe is!


Mitzi segített átutalás Fleming, hogy egy kisebb autó. Ő van mellettem, mikor az apja beült a volán mögé, majd elhajtottak. "Bari meg a Hadsereg, hogy a szálloda saját. Onnan, biztonsággal térjen haza ."


A Jeep, jó lehet, de ez nem a tökéletes megoldás. Nem fényszórók, illetve nem ellenőrzi, hogy megmentse, azt nem kell gondolni, vezetett át a hegyeken. A gondolat, hogy a vezetés, mint ez, át kanyargó mimmo utak mindenféle szakadék, semmit. Meg kell kockázat a vezetés, a parti út mentén.


Kicsimnek a Hadsereg nem mint elmaradni, de látták, hogy ez az egyetlen megoldás.


Mikor elmentek, ő hozta vissza a Jeep. Most végre sikerült adni Fleming a spin volt, hogy kínozhatsz egy darabig. Őt hívta a válla fölött: "tudod, mi történt, hogy Tara Sawyer? Elengedték?


Nem. A katonák, akik elfogtak a mondta azt, hogy a kereslet egy millió dolláros váltságdíjat nem. Hová visz engem?"


"Noé."


Ego hangja visszhangzott a fájdalom, a félelem. "Igen, ez az első. Akkor el kell menni a városba. Az emberek hallgatni fognak rám."


Hagyta, hogy a gmu bolond neki. Elég volt a problémákat magam, hogy nem vitatkozom vele. Aggódtam, hogy Tara Sawyer. Nem hagyom, hogy bármi történjen vele. Neki, a gázra lépett. Az előbb értem én, hogy Fleming pedig Mitzi, minél hamarabb vissza tudok menni a városba. Befordultam a sarkon, majd láttam, lámpák az út. Egy másik akadály.


"Lebujt," Mitzi sziszegte neki. "Készülődni."


Nem lassította le. A hotel, így azt hitte, hogy ne csak áttörni a gátat, az utolsó pillanatban. Láttam, hogy már csak tíz méterre van: egy hatalmas teherautó egy kis gyors velünk a csomagtartóban. Blokkolja az egész utat. Nem volt az a folyosó.


Az egyik oldalon minket, az olajos vizet a mocsár tükröződik a szent fény a lámpás. Szóval nem mentem volna tovább ott. A másik oldalon volt, pálmafák. Nem nőnek a & nb, így ott lett volna, szilárd talaj, de a fák nyalja egymást, mint szerettem volna. Csodálkoztam is, ha átmegyek egy Jeep. De ez volt a legkevésbé rossz megoldás. A kormányhoz fordult, ő pedig csúszott le az útról a gázt a táblán. Hallottam kiabálni, hogy" Állj", majd lőtt. A Gawk eltelt magas keresztül a pálma levelek.


Egy figyelmeztető lövés.


Kedves emberek! Mitzi megfordult a székében, majd viszonozta a tüzet, de nem olyan gondosan, nem a levegőben. Nem néztem vissza. Úgy éreztem, hogy a lovaglás egy vad mén az első alkalom az életemben. Ő fának, ugrott a másik irányba, két keréken, szinte gurult. Lőttek ránk, de ők nem látnak minket. Próbáltam visszatérni az útra, de mikor igen, találtam egy újabb meglepetés.


Volt egy Jeep az úton, négy katona rohant felé. Fleming ki ordító fájdalom a hátam mögött. Nem volt jó neki. Mitzi lőtt több mint Fleming fejét a Jeep, hogy üldöz minket, mikor kilökték, amennyire lehet, a kis autó sofőrje. Nem volt elég gyors. Az, aki körül a gumik üres volt.


"Nick, a nyomunkban vannak." Mitzi kiáltotta.


Hé, nem kell mondanod. Ih Gawk csapódott a fém Jeep szinte ugyanabban a pillanatban, ahogy meghallotta a lövéseket. Adott egy Luger.


"Próbáld ki, hogy a csoport. Cél, majd fényképezzen újra." Használta mindkét kezét, de nagyon nehéz célja, hogy a mozgó célpontot, ha hogy megrendült egyik oldalról a másikra. Ez volt az egyik olyan alkalom, amikor azon tűnődtem, hogy a neve a listára, hogy Hawke tartja be a biztonságos, minden név egy csillag jelzi, hogy a kérdéses személy halott.


Mitzi felsikoltott. Őt, azt hitte, hogy bántani, de ő ült őszinte. Láttam, hogy a baleset a visszapillantó tükörben. Mögöttünk, a Jeep, megpördült, majd felgyorsította a teljes sebességgel a mocsárba, ahol lassan, méltóságteljesen lesüllyedt. Az övé, látta, hogy a fényszórók flash röviden, mielőtt elmegyünk.


Mitzi nyomtak a luger a lábam között, aztán megfordultam. Úton voltunk ugyanazon a defektet. Nem ez volt az egyetlen zaj az este. A dzsungelben, a hang bambusz rúd üti üreges fa dob lehetett hallani. Volt egy tompa, baljós hang. Azon tűnődött, vajon a Katonai, mind a Kicsimnek tudna küldeni egy vezeték nélküli üzenet a törzs. Talán egy üzenet arról, hogy a szökés által küldött láthatatlan számok az esőerdőben.


A ritmus vette fel. Olyan volt, mint egy katasztrófa. Mögöttem hallottam a halk hang Dr. X. Fleming. "Minket figyelnek, de ezek hamar utolért minket."


Kilökték az utolsó sebesség, amelyet a jeep szoftver.


6. fejezet


-


Előttünk az úton, valaki egy lámpás intett nekünk kell fordulnia egy ország út. Stahl nem kérdeztem tőle semmit, majd kitért. Ő vezette a kocsit, a homokban, hogy még egy fáklyát a víz szélére, bekapcsolja a gyújtást, majd kiszállt.


Noé volt, most anélkül, hogy egy fehér ruhát viselt, egy ágyékkötő. Az úton mi csak mentünk le, azt hallottam, hogy egy autó közeledik. Nem volt elég idő. Mi állt, háttal a tengernek. A Lugger elhagyatott volt.


Mitzi jött ki túl. Noah húzta Fleming fel, hogy a térd alatt, erős kezét.


"Gyere velem, Carter. Vegye Mici kezem, ne engedd el. Maradj mögöttem."


Luger takartam be az övet, elvette a kezét, majd Nov. Mi mást tehetett volna vele? Vagyunk, akkor hamarosan meg fog halni. - Lehet, hogy még úszni olyan messzire, hogy az üldözők nem talál meg minket, ha csak tartani a fejünket elég alacsony a sötét hullámok.


Noah lépett, nyugodtan, magabiztosan a tengerbe. Könnyen oldható által Fleming. A tengeri rózsa ego körül a lábát, hogy a középső, az ego comb, aztán hirtelen újra emelkedni kezdett, lépésről lépésre.


A következő lépés, a toe valamit keményen. Majdnem megbotlott, aztán felemelte a lábát. A lábát lekapart egy szikla, de egy kicsit magasabb éreztem a kemény földre. Neki, amivel a alenka rajta. Elértem, hogy minden törzs, én pedig úgy éreztem, hogy a fenti lépést az első. Felmentünk négy lépést, majd sétált nyíltan egyenetlen kő felületek, talán hat centivel a víz alatt.


Ő kuncogott halkan. Őt jól ismerik ezt a varázsigét. Ez volt az első alkalom, hogy Tony Megszállt látta, séta ez a kő útját. Azonban rájött, hogy volt egy régi kő struktúra, valószínűleg az árvíz akadály, hogy már régen elsüllyedt a tenger szintje alatt eredményeként egy földrengés. Nem hiszem, hogy Noé volt, amit valaha láttam ego víz felett. Valószínűleg felfedezte, hogy az ego véletlenül úszás közben, és annak ellenére, hogy nem egy showman, arra használta, hogy megijeszteni a babonás követői.


Mögöttem, Mitzi hallottam a kacaj. "Ez egy nagy megtiszteltetés, Nick. Most már tudod, hogy valami rejtély, hogy szinte mindenki. Vigyázz, csúszós területek, vagy marad a közepén. A fal csak egy fél méter széles ."


Megszorította a kezét. Elég erős. "Tudta, de próbáltam mesélt arról, Santa Claus, te mocskos ribanc. Hogyan lett ismert?'


"Úszás közben. Beütötte a fejét, aztán elvesztette az eszméletét. Noah mentett meg. Nem mondta el, mi lenne botlott, míg az övé megfenyegette, Emu, hogy én elintézem. Megesküdött, hogy tartsam titokban."


Majdnem a másik oldalon, amikor egy pár reflektorok ragyogott a víz felett. Voltak kiabál az engedélyt, hogy végre pedig a harag. Megtalálták a jeep, de nem voltak emberek. Már nem voltunk a világ elérje, hogy nem láttak minket. Azért jöttünk, hogy egy meredek sziklafal van egy szűk lépcső belevésve. Volt egy hosszú, nehéz mászni, de Noah, melyen Fleming, semmi jelét nem mutatta fáradtság, amint elérte a lépcső tetején, majd ugrott öt méter mélyen a vágányhoz, hogy most szolgált, mint egy bástya, valamint a tető a házak alatt. Azt hittem, hogy sikeres legyen, mint egy edző, a FEJSZE program. Átadta Fleming bele a kinyújtott karok, valamint az elnök gyorsan bevezette a szobába.


Mikor megérkeztünk, azt vettem észre, hogy a szobában már felszerelt ego kezelés. Égő fáklyák lógott a kőfalak. A középső emeleten volt egy ágy borított illatos levelek. Elhaladtunk egy fajta megtiszteltetés őrt álló törzsek, akik mindegyike érintette Fleming könnyedén, mintha adni az emu néhány erejüket.


Amikor Fleming feküdt az ágyban, azt mondta neki: "eltört A lába, pedig rozsda a csuklóján. Biztos, hogy vérmérgezést kapott, de nem lesz időm elmenni a gyógyszertárba, az antibiotikumok. A gmu szüksége van most. Van úgy, hogy ez itt? '


A magas, sötét bőrű ember úgy nézett rám, dispassionately. Fleming hangja gyenge, de ő csak mosolygott. "Köszönöm, hogy aggódsz, Carter, de jó kezekben vagyok. A tét Tony orvosi tudás magasabb, mint a legdrágább szakember a Park Avenue-n."


A pátriárka mondta halkan , hogy" Mi tájékoztatták a természet, a sérülések, mi meg lehet kezdeni a kezelést azonnal."


A két nő a Fleming. Noah térdelt le mellé, majd mártott egy szivacsot, a folyadék, hogy már ott ül a tálba, az ágy mellett. Ezzel megtisztítani a sebet Fleming csuklóját. Aztán elterjedt egy vastag zöld zselét a nem.


"Egy meleg keverék kokalevél, zöld szappan," mondta Noah. "Tegyünk rá egy kendőt róla. Ez az anyag húzza ki a szennyeződés körül a sebet, majd a karját gyorsan be fog gyógyulni."


Kezeli a lábam egy kicsit nehezebb. Noah kihúzta a lábát. Akkor, belemártotta az ujját a tál sötét piros, vastag anyag. Azzal, rajzolt egy kört a seb, de a körön belül, rajzolt egy "X".


Rám mosolygott. "Kakas vérét," magyarázta. "Ördögöt űzni csont." Most több réteg fűszeres levelek voltak kötözve a lába, melynek tetején volt egy massza meleg liszt. Szoros kötés körül az egész lába.


Kíváncsi voltam, mennyi volt a megnyilvánulása primitív gyógyszer, amely bizonyította eredményességét az évszázadok során, valamint pszichológiai befolyása.


Nem ismertem őt. De Fleming hittem benne, de lehet, hogy a hit képes meggyógyítani az ego. Mint sok vezető politikusok, lehet, hogy titokban mélyen vallásos.


Ha nem vallotta be nyilvánosan, talán mélyen elfogadta a tiltott miszticizmus a voodoo. De nem volt időm, hogy majd meglátjuk, hogyan fog alakulni a számára.


Tony vitte félre, s megkérdezte, Mi a baj: "a dob is mondta, hogy Fleming azt akarja, hogy menjen vissza a városba, majd hajtsa végre az emberek előtt?"


Az öreg mosolygott wryly. Fleming az idealista, de nagyon makacs a hite. De ha túlteszi magát a sokk, megmondom az igazságot. Azt hiszem, hogy vissza akarsz menni ingyenes Miss Sawyer?"


Nem mondtam el Nekik, hogy mit fogunk mondani a hotel mágnás lánya. Tudta, hogy egy nagy valaki, aki élt eddig, fel a hegyre. Talán ez volt a dob, hogy folyamatosan az ego tájékoztatta, amelyhez, természetesen, az a képesség, hogy megfelelően magyarázni ezeket a ritka dzsungel jelek.


Az arcom egy kicsit merev, mint azt, hogy " Ha nem kapom őt vissza egy darabban, nem hiszem, hogy túl fogom élni egyedül."


Mitzi volt hallgatózni. "Őrült vagy, ha megpróbálja. De ha akarod, veled megyek."


"Rossz feltételezés" - mondtam. "Nem tudom használni. Noah, győződjön meg róla, ő itt marad.


Meglepetésemre bólintott. "Adok útmutatók ..."


"Nem, az" ego megszakad. "Megyek vissza oda, ahonnan jöttünk."


Felemelte a szemöldökét. Tudtam, hogy a végén, hogy nem lesz képes, hogy meggondoljam magam. Ő vállat vont, elvitte Mitzi kezét, s ment vissza Fleming.


Odament, hogy egy létrát, sziklába vájt. A háta mögött hallotta a lelkesítő törzsek énekel, valószínűleg célja, hogy segítsen Fleming visszaállítani. A átlépett a falon, majd a vízbe vissza a másik oldalra. A Jeep láttam homályosan. Úgy tűnt, kihalt. Semmi jele nem volt, hogy a katonák.


Félúton, a lábam hit csúszós csomó hínár növekszik a sziklák között, ő pedig kiment. Felállt, köpködés sár. megigazította fel sétált több óvatosan.


Amikor leértem a partra, jól eláztam.


Levette a ruhát akart tekerni őket, amennyire csak tudta. Luger szárított, amennyire lehet, majd eldobta a fegyvert az első ülésen a Jeep. Ő terítette a ruháit, a motorháztető, így ők is száraz a meleg a motor.


A boot volt még. Nedves, de kell nekik a fuvart.


Alig vártam, hogy jó utat egy defektet, s nem csalódtam. Amikor elérte a helyet, ahol a többi Dzsipet lépett be a mocsár, megállt, hogy töltse be a Luger . Láttam, tevékenység a helyszínen, három vagy négy embert az út szélén. Talán az emberek, akik voltak az autóban, nem fulladt meg, de nem láttam, hogy mit csinálnak.


Az Odin körül őket, hirtelen belépett az út közepén, majd intett nekem, hogy vezetni közelebb. Majdnem elütött Ego nogi, de látta, hogy a gatyámat, csak az idő. Még ott volt a Luger készen hajtott fel Nyalni. Hallottam a nevetését, egyfajta diadalmas hang, majd a Jeep orra előtt lőtte ki a mocsáron át. Vitték ki az ego. Elhagyatott volt. Nincsenek holttestek.


Tony Won dzsungel segítők húzta ki a pótkereket gördült az ego vissza. Kijöttem, láttam, hogy a két férfi körül őket, emelje fel a előtt, a Jeep, a változás a kormányt, tegye vissza a kocsit egy nagy mosoly, ami azt jelentette, hogy minden rendben van most. Aztán gyorsan eltűnt a dzsungelben. Olyan gyorsan, hogy nem láttam, mert, hogy csak pislogtam.


A gyorsan vezet, találd ki, mit találok előttünk, ahol egy nagy teherautó teljesen elállta az utat. Tony Marshall férfiak elfoglalt volt ott is, de az autó nem volt túl nehéz, s nem tudták továbbadni. Kijött, beült a volán mögé, a teherautó, majd intett, őket az útból. Betettem fordított, majd kiugrott. Gyönyörű volt látni, hogy a teherautó csúsztassa be a mocsárba. Csak a csöve még mindig kissé a víz felett.


A további útra, hogy egy távoli hotel, senki nem találkozott vele. Egy pár embert játszott a konyhában. A játék új volt nekem. Minden embernek volt egy csiszolt chip, ami úgy nézett ki, furcsán, mint egy emberi ujj. Ők felváltva rolling ih az asztal körül. Ki találta ki, hogy nyalja a dekoltázs közepén, a gyomor, a szék - mondta a Miniszterelnök, abból ítélve, az izgalmat okozott. Koko volt az utolsó tekercs. Ő egy hangos kiáltás, mint az ujjam beleesett a repedés. A vesztesek fizetett gmu kétszer annyi. Mikor Kicsimnek látott, abbahagyták a játékot. Amikor azt mondtam nekik, hogy én akartam, hogy elvigyen engem a Sawyer Hotel, ők nem nagyon izgatott.


Kicsimnek köhögött jelentősen. "Kockázatos volt elég ahhoz, hogy megtévessze a hadnagy a vár" - mondta. "De becsapni az ezredes? "Nem tudom."'


Kellett egy pár asszisztensek. Fontos volt, hogy megbízható-e a művelet sikerét. Ideges kétséges, hogy az embereknek nem kell nekünk. "Noé tudja, hova megyünk, hogy" én bejelentette. "Ő majd segít nekünk."


Voltak mágikus szavak. Ha Noé gondoltam, munka lenne. Felmentünk a Jeep, jó hangulatban.


A város utcáin még üres. A teljes, láttuk, hogy nem több, mint egy hatodik ember. Amikor meghallják a Jeep, ők ugyanúgy fél, mint az egerek. Nem volt forgalom, az összes nyilvános épületek voltak zárva, az ablak sötét volt, kivéve a földszinten a Sawyer Hotel.


Rámutatott egy puskát a hátam, mint mentünk felé a főbejárat. Egy őr az árnyékban figyelt minden nap.


Kiugrott, s intett nekem, hogy kövessem. Apja odament hozzá, kiegészítve a Katonai, mind a "Hadnagy" Kicsimnek. Az őr állított meg minket. 'Sajnálom. Az ezredes azt mondta, nem jön ma este.


Kicsimnek nyúlt, s bámult a katona. "Bemegyünk. Ha szeretné megakadályozni, hogy a végén megsérül. Ez a fogoly Nick Carter, az ember, akinek Jerome kínált ezer dollárt. Mozgás.


Az őr rámutatott egy puska rám, majd megnyalta a száját. "Ebben az esetben, hozok önző."


Kicsimnek morgott. "Ó, nem, nem vezet az ego. Átadom magam. Gondolod, hogy képes ezt a díjat távol tőlem. Menj vissza, te rohadék! '


Az őr úgy nézett ki, bűnös, de nem volt elég gyors. Katona sétált, mimmo rám, majd nyomd az egója, a fenekem egy puska át a fül. Ugyanakkor, megérintette a ravaszt. A Gawk a lábam az elmúlt között, magasabb, mint kellett volna. Ez már kezdett túl realisztikus. Kicsimnek kivillantotta a fogait megint. "Ezredes. Hol van?


A most inkább lenyűgözött őr motyogta szinte unintelligibly: "a kaszinóban, Hadnagy. Vezet téged?"


"Azt hiszem, meg fogjuk találni magunkat." Volt egy figyelmeztetés a Kicsimnek hangját. "Maradjon a helyén."


Belökött a hallban. Thomas Sawyer volna döbbenve, hogy a kárt. Nagy padok voltak kiterítve. A polcok újságokban voltak felborult, de nem a kijelző esetben maradt érintetlen. A boltban a polcok üresek voltak. Micsoda rendetlenség!


Ezredes Karib Jerome lehet, hogy egy jó összeesküvő, de pocsék volt, parancsnok. Ha nem hagyta volna a férfiakat, hogy rob neki, ő nyert volna több, ha a terv sikeres volt, persze.


A kaszinó még rosszabb volt, mint az előcsarnokban. Több ezer játék asztalok voltak elpusztult, nem lehet javítani. Az Interneten, aktok felett hosszúkás, bár voltak karcolva, a számok vágták ki. A katonai, mind a Kicsimnek füttyentett. "Jó hír fogadott."


Üvegáru volt a földön a bár körül. Nem volt üveg. A katonai férfiak, mind a Kicsimnek esetlenül nézett körbe az üres szobák. "Hol vannak a többiek? Hol az ezredes?"


"Alszik a kábulat. Mi lenne, három száz szobák, kényelmes ágyak. Mint Jerome, azt hiszem, a Cappola Chip hivatal számolja kaszinó pénz. Menjünk neki.


Túl vagyunk mimmo pénztárgép. Maradt érintetlen. De nem volt halom érmék az üveg mögött partíció, nem számlákat a nyitott fiókok. A katonák tartották innen. Ő nyomta meg a gombot, hogy általában aktív a csúszó fém ajtó.


Az elmúlt között a srácok. A barátságtalan fekete biztonsági őr az ellenőrző pultnál volt, váratlanul ért. Ő érte el a revolverét, de aztán látta, hogy Kicsimnek fegyvere volt a hátamon, éreztem, hogy rám, nevetett.


"Nem, de Carter. Hol találta meg, Hadnagy úr?"


Lehet, hogy átállt a másik oldalra, de úgy tűnt, sokkal valószínűbb, hogy ő volt Jerome kém végig.


"Őrizetbe egy ellenőrzőpont. Mondja az ezredes, hogy itt vagyunk.


De a néger nem engedett még be. "Mitzi maradt itt Carter. Hol van?'


Kicsimnek Árja vállat vont. "Nem volt vele. Lehet, hogy már elment."


"Nos, ez nem fontos." Ő nyomta meg a csengőt. "Ezredes, a cég."


Nem sok értelme volt, hogy izgatott. "Mondtam, hogy én ..."


"Két katona jöttem, hogy közöljem Carter."


Stahl hangja hirtelen fényesebb most. "Ez nagyszerű. Hadd ih-ban.


Az ajtó kicsapódott. Karib Jerome ült a Cappola asztalán. Előtte volt egy halom bankjegyet, majd monettes. Legújabb casino and hotel bevételek, illetve a lobbi üzletek: hatalmas szindikátus pedig Sawyer pénzt.


A barátja mosolygott. "Megtalálták a módját, hogy gazdag, Jerome?"


Mosolygott a reuma. Csak az ego mosolya egy kicsit hidegebb, mint az enyém. "El kell ismernem, hogy ez egy jó módja." Úgy nézett Kicsim. "Hadnagy, hol a lány, aki tanul, a jött ez az ember?"


Ő, fakadt ki. Halott. Megfulladt.


A fekete szemeit. "Úszik, mint egy delfin, Carter. Ne próbálj becsapni. Sokat ér a Miami."


Nézett a válla fölött az ajtót, ami még nyitva volt. A Néger követte a beszélgetést. Amikor mögött volt a férfi, nem tudtam használni a luger. Ez azt jelentette volna, hogy a halál Tom Kicsim. Megkérte, hogy csukd be az ajtót, majd úgy döntött, hogy a leggyorsabb módon értesíti az ezredes a biztonsági ego figyelmet.


Ő azt mondta dacosan, hogy Jerome: "jó váltságdíjat Mitzi, de folyton a pénz, ez a hadnagy soha nem fogja látni az ezer dollárt." Ennyi elég is volt. Az ajtó becsapódott. Jerome hajolt be a halom pénzt az asztalra. Amikor felnézett megint akart nyíltan, majdnem közvetlenül a luger.


"Vedd el, ami neked kell," Kicsimnek, valamint a Katonai azt mondta, hogy neki, mint az ih pistols elköltözött tőlem, sokat Jerome meglepetés. Ego arcára szorítva. "Az Árulás, Carter? Vesztegetés a katonák! Ők hadbíróság elé kerül, amint vége van. .. '


Gyors volt. Sejtettem. De még mindig nem elég gyors. Ő volt az asztalnál, a kezét pedig gyorsan, hogy a tok. Volt egy kicsit gyorsabban, meglendítette a luger körül a jobb karját, hogy a bal, dobta a gép a kezében, s dobta. A stiletto rögzített ego kezét, hogy a tok ego nem sikerült.


Elismerem, hogy nem volt gyáva. Nagy veszélyt jelent a számára. De ha ő meg tudta csinálni, vagy ha tudott lőni magát, akkor a riasztás a niggerek kívül az esélye, hogy elveszett volna. Ő csendben sel. Elvitte a Luger, s elrendelte, hogy a gmu hogy álljak a falhoz. A kis fekete szeme tele volt gyűlölettel, de volt, mint az emu mondták.


Kicsimnek helyezte a fegyver tetején egy halom bankjegy adott az ezredes egy alapos keresést. Ő húzta ki a stiletto, a revolver, talált egy tartalék az egyik zsebében, az egész hely.


"Most ülök a kanapén, hogy tudjunk beszélni. Hol van Tara Sawyer? Mondtam neki.


Jerome még csak nem is pislogott. Leült, kényelmesen a kanapén, majd keresztbe a lábait. Ő hajlott, a felső ajkát gúnyosan, majd adott egy counter-körre. "Hol van Mitzi Gardner?"


Nem volt időm, se kedvem játszani a Q & A. tartotta Tara a szállodában. De tudtam, hogy nem számíthatok Jerome egész hadsereg alszik, nem akartam kockáztatni, hogy a keresés az egész szállodában. Kilépett az ezredes előtt, majd becsapta a hordó a luger be az egója. Volt egy csúnya karcolás. A ego nem akarja ölni; ő volt az egyetlen személy, aki képes irányítani a hadsereg abban az időben, de még mindig szükség nen. De először aggódtam, hogy Tara biztonságát. Azt mondtam neki, hogy Jerome, majd hozzátette: "nem bánom, csúfító az arcod, ha kell."


Jóképű férfi volt. Tudta, hogy ő volt hiábavaló. "Rendben," mondta. "Nem szabad őt. Miss Sawyer a folyosón, a lakosztály a legfelső emeleten. Hat száz a katonák között, az alsó, illetve felső emeleten."


7. fejezet


Míg a Kicsimnek tartott az ezredes fegyverrel, a Katonai én pedig levette Jerome zakó, ing, elszakadt az inge, csíkokra hogy megkötözzem. Hagyjuk, hogy a gmu ül a kanapén.


"Maradj itt, hogy szemmel tartsa," parancsolta neki. Megmutatta neki, emu, hogy az ajtó ellenőrzések dolgozott. "Várj, amíg Barika, valamint azt, hogy az ajtót. Megnyitja Rivnenskaya csak annyi, hogy engedjenek be, majd zárja be újra.


Kicsim, tedd el a fegyvert, hogy megint a hátam, majd elindultunk. A Néger volt lefoglalta a nyomozó regényt, de nem nézett fel, amíg ő volt dugtak az orra alá, mint egy emu luger. Amikor láttam, hogy mit olvasott, volt, hogy kuncog. "Ne olvasd, csináld is; volt, ki egy pillanatra, mielőtt Kicsimnek hit az egója nehéz a koponya a seggét a puskát. Ő gördült le a székre, majd a padlóra. E halott volt, vagy nem, többnyire attól függ, hogy a vastagsága az ego koponya. Megkerestük az ego egyik a kaszinó pénztárgépek kötözték rá, hogy egy széket. Mentünk gyorsan, hogy a lifteket. Félig lenyomva az előtér, a lift ajtó hirtelen kinyílt. A katona jött, látott, majd megpróbálta merülés vissza. Stiletto esett neki, s egy pillanatra megtalálta az ego az ego ádámcsutkája. Kicsimnek húzta ego a recepció mögött. A kulcs, hogy Tara szobák nem voltak ott, tehát kell, hogy olyan halkan, amennyire csak lehetséges.


Mentünk vissza a lifthez, majd felvette a két machetes, hogy csúszott a katona öv után üti ego. Most csak 599 ellenfelek.


A tetején, már rohantam az ajtóhoz, a Tara lakás. A zár elromlott egy stiletto, de bent voltunk, mielőtt bárki mást jelent meg a folyosón.


A szobában fullasztó volt. A klímaberendezés ki van kapcsolva. Tara Sawyer feküdt az ágyon, kezét, lábát terjed ki. Volt rajta bugyi meg melltartó. A smink meg volt kötve, hogy az ágy, amelyet egy függöny, úgyhogy alig tudta mozgatni. Nem, nem tréfa a szájába, de ez valószínűleg nem lett volna szükség. A hangszigetelés a Sawyer Grand LaClare kiváló volt. A legtöbb, lehet, hogy hallottam a szomszéd szobában.


Látott engem, Kicsim. Az arca eltorzult a kétségbeesés, ő pedig azt hitte, hogy kiáltott. Ey tegye a kezét a szájára. "Jerome emberek vannak itt. Nyugodj meg.'


A szeme ide-oda ugrál, hogy Kicsimnek. Azt hitte, fogott is. Volt Ay, aki elmondta, hogy ő volt a mi oldalunkon. A gyönyörű kék szeme nagy, sötét . A félelmet a szemében volt felváltotta a düh. Levette a kezét körülötte rta, majd megcsókoltam. Aztán elengedte, hogy oldozza el a cipőfűzőt. "Megölték az ego?"


Ő tudta, hogy fagyöngy utalva Fleming. Mondtam neki. "Nem, egyáltalán nem. Tudtuk fedezni. Megsebesült, de ő biztonságban a hegyekben Noah-val."


'Ki az?'


Persze, még soha nem hallottam ezt a régi fekete varázsló ego törzs. "Felhívsz egy hazug, ha azt mondanám, több November miatt, de, ha kijutunk a városból, élve, bemutatlak neki. De akkor is, nem fogod elhinni."


Ez gyorsan fellazul, amelyet egy cipőfűző, hogy csökkentse a fájdalmat. A keze-lába fehér, duzzadt a keringési rendellenesség. Hé, ez fájt, aztán látta, hogy ez egy kicsit, mielőtt tudott járni. Azonban, nem kockáztathattam meg, hogy nála a sl. Ha valaki megpróbálta megállítani minket az úton, én nagyon kell a kezét, valószínűleg a Kicsimnek is.


Ő megtörölte Tara smink hideg vízzel körül a kád. Akkor vett ki egy vékony pamut ruha a wc körül. Jobban nézett ki, mint ő, de a bugyiját, félig átlátszó melltartót, csak nem ideális utazáshoz a háború alatt.


Telt, Tara értékes percet maradj talpon. Készítettünk egy szobánkénti ellenőrizze ezt. Kicsimnek küldött neki, a folyosó végén, hogy ellenőrizze, hogy a kilépés egyértelmű volt.


Egy pillanattal később valaki bedugta a fejét a végén a nap, majd intett minket. Rohantunk a lift, amilyen gyorsan csak Tara állapota lehetővé tenné. Amint megnyomtam a gombot, láttam, ahogy egy ajtó nyílt a folyosóról.


Elértük az első emeleten a lift ajtó lassan kinyílt. Láttam, hogy egy katona keresztül a repedés. Még rosszabb, Ezredes Karib Jerome ott volt a fegyvert szegez minket.


Lebukott mögött a fém ajtót, egyszerre nyomta meg a pincében gombot. A Gawk visszapattant a fém falak, a lift. Csoda volt, hogy senki körülöttünk sérült meg. Az ajtó zárva van, mi pedig bementünk. Úgy éreztem, órák teltek el. Ha nem volt autó a garázsban, vagy a kilépés le volt tiltva, David Hawke írhatta le keresztül az ügynökök. Tom Sawyer volna, elvesztette a lányát, hogy Noé elvesztette volna egy rohadt jó asszisztens.


Kíváncsi voltam, hol a másik asszisztens Tony Megszállott volt. Valószínűleg halott. Ha Jerome volt győződve Ego ego elengedni egy szép összeget, lehet, hogy várható egy golyó. Az Ezredes nem lesz oka, hogy a szavát. Nyilvánvaló volt, hogy ez egy hiba volt, hogy hagyja el a szegény, együgyű, egyedül egy ilyen karakter.


A lift elérje a levegő puffer a pincében. Voltunk a garázsban. Rengeteg autó tartozó vendégek, valamint a magasabb fizetett alkalmazottak, de nem számítottam rá, hogy megtalálja a kulcsot őket, de alig volt időm, hogy ellenőrizze ih mindent. Egy katonai teherautó állt a kijáratnál. Valószínűleg készen vészhelyzet esetére, de sikerült gyorsan. Kivéve, hogy úgy tűnt, egy mérföldnyire.


Mutatott neki. "Futás a kocsihoz," mondtam. "Vedd ego miközben fedezem a visszavonulást."


Ők is futottak. Legalább Kicsimnek futott, amilyen gyorsan csak tudott, mint ő volt húzva egy botladozó Tara a karját. A lift ajtaja kinyílt. Amikor kinyitották, hogy két centivel lőtt át a szakadékot, következő Jerome vezet. Sikítást hallottam, majd azt reméltük, hogy az ezredes. Megtartotta forgatás ahogy kinyílt az ajtó is egyre több sikolyok hallatszottak. Végül valaki jött a zseniális ötlet, hogy elküldöm a lift vissza. Megtartotta forgatás, amíg az ajtó be volt zárva. Most volt egy kis előnye. Szaladt a kocsihoz, majd kiugrott a következő Tara, aki gyorsan kezdett a motor, majd letelepedett az ülés mellett a vezető. Boldog. Ha Mitzi Gardner, mi lett volna vitatkozni, aki vezetni, de nem volt idő a most.


Mentem mögötte a második fokozat fordult rá a kijárat. Az ego nem volt torlaszolva. Mint mimmo telt el a főbejárat a szálloda nézett az ajtó, látta, hogy Jerome, s néhány emberét fogy. Ők megállt a lépcsőn, hogy ránk lőni, de túl gyorsak voltak. A lövés ment alacsony-hazudik.


Én zigzagged, hogy minimalizálja a további esélye, hogy hit által mikrofon hangszóró, pedig hallottam, hogy Kicsimnek égetés mögött. A gmu-kiáltotta neki, hogy húzza fel magát. Ő nem hallott engem. Vagy talán ő is izgatott, hogy reagál.


Akkor már késő volt. Sikítást hallottam röviden, a visszapillantó tükörben láttam, hogy Kicsimnek esik ki a kocsi körül. csak feküdt, még mindig az út közepén. Az első ego ing volt, úszott a vérben. A teste megremegett, ahogy a golyók ütötte meg. Jerome bosszúját a gmu-most, hogy túl messze voltunk ahhoz, hogy elkapják.


Ő koncentrált a vezetésre, hagyjuk figyelmen kívül a fáradtság. Nincs több golyó fütyült mögöttünk. Jerome, a katonák futottak a kocsik a bejáratnál a hotel. Messze voltunk otthon, biztonságban.


A körúton, én elkerültem, s rálépett a gázpedált. A teherautó több volt alkalmas szállító nehéz terhek, mint a sebesség növelésével. Volt egy kis idő, de ez nem volt elég, hogy elkerülje az ezredes törekvés.


Voltunk a városban, majd elindult a Tony Nyert hotel. Valami volt, hogy gyorsan meg kell oldani. Nem tudtam elkerülni, Jerome a parti úton. Két lehetőségem volt. Az első az, hogy elrejtse a teherautó egy fészerben, a régi fogadóban. A másik egy rossz kanyargós út a hegyeken át.


Eszembe jutott, hogy az ezredes valószínűleg tudott a fogadó létezik, hogy Noah használta. Gmu nem is kell harcolni. Az egész épület fából volt. Lehet, égetett minket.


Ezért úgy döntött, a hegy útvonalon. A teherautó kezelni kátyúk, valamint dudorok valószínűleg jobb, mint a könnyebb autók a hátunk mögött, de nem tudtak gyorsabban menni, mint minket ezen az úton.


Mire elértük a kanyart, nem vették észre minket. Szergej kikapcsolta fordult a kormányhoz. Voltunk már láthatatlan a dzsungel környezet a két Dzsip múló mimmo minket a főúton. Nagyszerű. Megállt, elővette a reflektorok körül a tartót, majd odasétált a rakodóhoz, hogy ellenőrizze, mi volt velünk. Vagy talán Kicsimnek eldobta a fegyvert. A lőszer ellátási volt kevés.


Nem találtam a fegyvert között a tekercsek a kötelet, a lapát, a három láda. Futott, amikor Szergej Lámpások esett egy sms-t az egyik doboz mindenütt: "Dinamit". Ő húzta a doboz előre. Egy pár rúd esett ki, de a legtöbbjük még csomagolva, szépen a fűrészpor.


Ha Ezredes Jerome rájön, hogy elhagyta a főutat, majd kétségtelen, hogy forduljon meg. De mi készek voltak elfogadni. Jöttünk, 100 méterre a dzsungelbe. A bukkant körül a kocsit elmenekült vissza a kereszteződésben, hogy készen áll az út mentén. Megtettem, mire Jerome Dzsip jött a képbe. Gyorsan vezetnek, kiugrott a sarokban, s kitért az ih fények. Láttak egy teherautó a távolság elindult felé, a kiabálás, a diadal. Mint az első Dzsip közeledett, a kanóc világít rá. Eldobta a botot, a dinamit be a hátsó ülésre, majd lebukott, amennyire csak lehet, be a lomb.


A robbanás akkor történt, azonnal vetette vissza az útra. De a fizikai állapotom sokkal jobb volt, mint a jeep utasok. Még a lélegzetem, amikor hallottam, Tara hang hív engem. Felkelt, mint korábban ő szerette volna, s intett az Ay, hogy maradjon távol, nézi a mély kráter, hogy kialakult az úton. Mögöttem egy második Jeep húzta fel a kanyarban. A lány, majd rohant vissza a kocsihoz. Voltunk már a vezetés teljes sebességgel, amikor a Jeep rikoltott, hogy megáll a kráter kráter. A visszapillantó tükörben látta, Jerome magas ábra ferde több, mint egy hatalmas gödör az úton. Golyó süvített el mellettünk, de már túl messze, hogy bántsanak minket.


Tara nem értem, mi történt. Elmagyarázta, hogy mire jutott be a kocsiba, odahajolt, hogy adjon neki egy gyors csókot, majd elfordította a figyelmet, vissza az útra.


"Most már biztonságban vagyunk," a férje mondta. "Nem tudnak áthajtani az a gödör, különben el fogják vágni a fákat. Ehhez pedig idő kell. Készülj fel egy durva tengeri út ."


A sötét, majdnem nekiment egy fának, mint én, befordult a sarkon, ami eszembe jutott róla, hogy szükség Szergej. A kockázat, hogy felfedezte kevésbé volt fontos, mint a veszélye annak, hogy a fát. Egy pillantás az órámra elmondta, hogy az éjjel már vége. Mire elérjük a legnehezebb helyeken, akkor majdnem fény. Ez sokkal könnyebb volt így.


De most még sötét volt, s a szent fény ragyogott át a sűrű lombozat. Tara volt, hogy tartsa be az ajtó, ajtófélfa egy nap, hogy ne verjék a fejébe a tetőn. Ment egy pár kilométert, aztán nevetett keserűen.


"Nick" - mondta. "Nem hiszem, hogy én vagyok a megfelelő személy. Örült, hogy itt találkozunk Fleming. Olyan romantikus volt ." A nevetése úgy hangzott, csalódott. "Most már tudom, hogy valójában Della Utca."


Neki, kuncogott. "A Mesebeli Világ kiábrándító?"


Annyira meg volt rémülve, beszél, hogy tartsa magát a csekket. Mi másztam magasabbra, majd még keményebb mostantól. Neki, gondoltam, hogy ez egy jó kifogás, hogy engedd el a gyeplőt. Végül, szorongás egy stimuláns, a szex, az egy nagyszerű nyugtató. Megállt, aztán elfordította a kulcsot az indítóban. Ez nagyon csendes volt. Kijött, körbejárta a kocsit, kinyitotta az ajtót, a Tara mellett, majd kihúztam. Húzta az autóját, így azt is ellenőrizze, hogy a terület a fényszórók bármely sárkányok vagy tarajos sül, hogy lehet elrontani a mókát. A szája volt olyan éhes, mint az enyém. Hé, ez csak olyan nehéz, mint nekem. Sokáig tartott, mire végre játszott egy ilyen teherautó játék teljesen kimerült, de elégedett. Én rámosolyogtam. 'Jobban érzed magad?' Ő bólintott, hátradőlt a székében, majd behunyta a szemét.


Mire elértük a sziklafal, ez már világos. Azt mondta Tara, hogy csukja be a szemét egy ideig, az biztos, hogy azonnal kinyitotta az ih, hogy néz ki a kamatot. Amikor kinézett az ablakon, látta, hogy csak a szakadék, elsápadt. Ott ült egyenesen, emelő állán.


Ahogy elhaladtunk a veszélyes része a szakadék, azt hittem, a Fleming. Azon a ponton, ahol az úton, jött egy zsákutca, mi jött ki majd tovább sétált. Most ő fedezte fel valamit, amit én nem vettem észre. A nyomvonal egy meredek szakadék; túl a szélén, a másik oldalon volt a barlangokban, ahol a törzs korábban többlet lakosság szúrta meg. Abban a pillanatban, úgy tűnik, senki nem lakik ott. A vastag fa kapu a vár zárva volt. Ő megérintette a fenekemet a fegyvert. Pár perccel később hallotta, hogy a csörgő láncok, valamint a változó, a fából készült csavarokat. A kapu lassan kinyílt, majd egy ember, egy fehér inget intett be minket. Tara úgy nézett ki, mint aki szellemet látott.


Noah-köszöntötte a lány kedvesen, azt mondta, hogy Fleming jobban érezte magát, aztán áttért a Barents-Tenger, a Terület rossz hír osztály.


"A vonal vágja tegnap este. Semmit sem hallottunk bentről, a görény velük, miután elmentél. Elmondaná, hogy mi a helyzet a Kikötő Spanyolország?


Azt gyanította, hogy a régi szálloda a város szélén volt több, mint egy helyen maradni a törzsek, aki azt akarta, hogy látogassa meg a város. Úgy volt, hogy a központ a Barents-Tenger területén üzenetek, hogy jött át a városok voltak, továbbított segítségével a dzsungel dob. Ha nem volt több jelentések, ez azt jelentette, hogy Jerome volt rajtaütött Nach.


Nagyon fáradt volt. Óra hosszú feszültség kezdett összegyűlni. Ez vára bevehetetlen. Királyok, kalózok, valamint a lázadók még mindig próbáltam hiába, hogy kihívást jelent a magas falak, a régi időkben. De ez az idő csak a védelem volt a Luger, meg egy marék golyót, Mitzy Gardner kecses kis bódé, meg egy pár láda dinamit. Egy kicsit szemben egy modern, felszerelt hadsereg. Neki, nekidőlt egy vastag kő nyögés tájékoztatta Tony a győzelem. Mondtam, emu, mit fogok csinálni a dinamit.


"Nekem kellett volna felfújni, hogy cliff azonnal," vallottam be.


"De nem hiszem, hogy ez akkor volt, most meg túl messze van. De én csak fordul, hogy ezt az útvonalat egy aknamező. Nem várom el, Jerome ide dzsipek. Az ego, egy kis meglepetés. Szükségem van hordárok.


Noah össze a csapatot, majd bemutatta őt a lányok.


8. fejezet


Az emberek húzta dinamit körül a kocsit. Viszik a lila megnyitás mezőbe, innen a frontot, így egy teljes doboz, az eszközök, a bányák, az út mentén. Mielőtt elhagyja a kamion, levette a gyújtáselosztót, így senki más nem tudta beindítani. Ő lett az út, egy aknamező, ügyelve arra, hogy a detonátorok voltak beállítva, hogy egy ember képes felrobbantani minden díj függetlenül a többiek. Ahogy dolgozott, hallotta a dobok a vár; nem voltak üzeneteket, de ünnepi hangok. A tipp az volt, hogy Noé akarta, hogy a morált, egy kicsit.


Mire befejezte, azt éreztem, teljesen kimerült, éhes. Alig tette, hogy a várat. Valóban, volt egy szertartás. Szent madarat öltek meg, míg megfőtt a forró vízben. Meztelen törzsek spearsszel táncolt az oltár körül. Voltak kiváló befejezés katonai fegyverek harcolni a tűz, illetve a gépfegyverek.


Noah gondoskodott, hogy azelőtt volt egy esélyt, hogy egyen valamit. Nem voltam még félálomban még. Amikor Noah van, ez az egyetlen adás, az hazudik, hűvös, sötét szobában; az árnyék vonal a nap az ő lehetett látni, hogy a nap már elérte a déli pozíciót. Tettem egy őr által a nyomokat. Erről a helyről, akkor képesnek kell lennie arra, hogy hallja jármű közeledik a távolból. Most volt itt a November, s izgatott volt.


"A katonai közeledett a kamion," mondta Noah.


Az azonnal felébredt. - Mennyi az ih?'


"Nem tud számolni." Noah beszélt, hogy a figyelő.


"Azt mondja:"nagyon, nagyon."


Felkelt, s futott a kapu. Mostanra már meg kellett volna követni a nyomot, s vitte a hotel hogy megbizonyosodjon arról, hogy nem találta meg dinamitot. A háború tánc vége volt, s az emberek, akik volna a barlangba menekültek vissza az erődbe.


Meghalt az ajtó Fleming szobában, majd megállnak egy pillanatra. Ott állt egy nap két lány között. Nem volt csúnya piros csíkok a bekötözött karját, nem szürke csíkok a csokoládé-barna arcát. Nem volt időm ezen rágódni, de Fleming gyors helyreállítási meglepett. Eldobtam a fejem körül, mint azt tovább. Futott át a kapun, majd az ösvényen. Ha gyorsak voltak, lehet, hogy összefutunk velük, de az volt benne.


Amikor elértem a hágó, még mindig nem láttam semmit. Ő volt a tisztáson, de a fáktól látta, hogy a kocsi alján a szakadék mintegy fél mérföld alatt. A csoport körülbelül harminc ember állt egymás mellett, nem állt szándékomban felmászni. Vajon miért? Aztán hallottam egy hangot a hátam mögött. Volt Mitzi. Nem volt reuma.


"Van egy másik támadás a másik oldalról, Nick. A hajók az öbölben. Rengeteg hajó.'


Ez megmagyarázta, miért a csoportban még lent vár. Volt egy közös fellépés, egy bekerítő mozgalom, amely kezdeném, hogy egyszerre két fronton. Ee tegye a kezét a vállán. "Fel tudod robbantani a bányában?"


"Mindig is ez volt a célom az életben. Mi a teendő?'


Ő megmutatta neki, hogy hé, a gyújtás, átadta neki, hogy hé, a könnyebb, de mondtam neki, hogy mit tegyen. "Az út, a két pont közötti csapda volt." Rámutatott a két pontot. "A gyújtást, a jobb begyújtja a legalacsonyabb díjat, három perccel azután, hogy a gyújtás biztosítékot. Amikor az első csoport eléri a fordulat, az ee kell világítani. Remélem, hogy elég lesz, bár egyes katonák lehet hülye időnként. Csak nyugodtan. De ne ih."


'Öröm.'Megcsókolt, aztán az volt a benyomásom, hogy ő csókolt meg engem viszlát. "Sok szerencsét a flotta."


Neki, kuncogott. 'Működni fog. Bízom Noé."


Biztosítottam őt róla, hogy jobb, mint amit én éreztem. Nem volt a berendezés, hogy ellenálljon egy ostrom mindkét oldalon hosszú. Úgy volt, hogy mit tudnék keretein belül a képességeimet, de valami azt súgta, hogy ez lenne a csoda, hogy éli túl ezt a napot.


Jelentős változások történtek a várat a távollétem alatt. A törzs elfoglalt volt. Létra állt szilárd tető is szolgált, mint egy védő fal, koponya méretű köveket hoztak, vödrök, hogy át körül kéz-kéz, mint egy szállítószalag.


Elég furcsa, hogy volt egy felemelő látvány. A ritmikus imbolygott az a fekete kezét, ahogy elhaladtak az anyag olyan, mint egy élő kezet adott bizalmat, hogy ezek az emberek, akik valószínűleg soha nem harcolt egy igazi háború az életükben.


Noah tartani a látszatot, de úgy tűnt, kevésbé magabiztos, mint az ego az emberek. Beszélt Fleming egy csendes sarokba, a kapu mellett. Fleming támaszkodott egy szék, úgy tűnt, hogy megpróbálja meggyőzni Tony valamit. Lizzie jött át, hogy követni a beszélgetést.


"Oké, Noé, szeretném hinni, hogy Jerome játszik kettős játékot. De nem hagyhatom, hogy az ember kockáztatja az életét az oka. Ha Jerome, hogy erős, akkor azt kell engedelmeskedni, mint én, a Hammond Tábornok. Megadom magam, aztán száműzték az Egyesült Államokban. Jerome egy tehetséges ember, de ez a sziget végül is túlélte, egy katonai diktatúra előtt. Talán még azt is, adj neki pár tanácsot. Őt akarom, hogy add neki az üzenetet.


Küld Jerome egy üzenetet, hogy a világ olyan volt, mintha aláírná a saját halálos ítéletét. Még akkor is, ha az Ezredes bal Tony Nyert az Ego a törzs egyedül, ő nem volt az élők földjén egy pillanatra. Őt, azt hittem, hogy rossz volt ahhoz, hogy megfeleljen a vereséget. Ő utálta. De ez még rosszabb volt, hogy képzeld, mi történt volna velem, ha Jerome volt, mint sértett, mint gondoltam. A Pátriárka válasza az volt, hogy várok rá. Ez betört egy unalmas beszédet.


Fleming, tisztelem az idealizmus, de elvakít. Amikor Hammond Tábornok megszabadult, az emberek azt hitték, hogy elhagyja a szigetet, hogy a Szigetlakók. Megengedhette magának, hogy csapjon ki. Karib Jerome nem lehet ilyen nagylelkű. Olyan népszerűtlen, mint ő ambiciózus. Amíg élsz, vagy fenyegetésnek. Ez nem csak a te életed a tét. Ha Jerome sikerrel jár, ő viszont ez a hegy egy rakéta bázis. Ő fog vezetni minket, hozza az ellenségeinket. Nem, nem maradhat hatalmon, anélkül, hogy Oroszország támogatja. Ez a hegy már a szent haza évszázadok óta. Ezek az emberek inkább meghalok, mint elhagyni a hegyet."


Az öreg jól beszélt. Volt győződve arról, Fleming, aki megmutatta, hogy nem volt érzékeny, hogy ésszerű érveket. "Elismerem, hogy igazad van, Noah. A már álomvilágban él sokáig. Remélem, olykor egy csábító levegő. Ha kell, el tudom dobni a kövek egy kézzel."


Megérintette Tony Nyerni karját, egy gesztus, a tisztelet, akkor jött a jó lábát a korláton.


Noah intett nekem. Felmásztam a tetőre, úgy nézett ki, át a mellvéden, a lagúnára bejárat. A közeledő flotta cáfolta a médiában arról, hogy a Brit evakuálták Dunkirk során a második világháború kitörése. Minden halászhajó, minden kedvtelési célú vízi járművek, egyszóval mindent, amit lehet, hogy megtalálta a Kikötő Spanyolország, közeledik hozzánk.


Álmai voltak az Amerikai torpedó hajók, amely a levegőt a mintavétel gyorsan harcosok. De ez csak egy gyönyörű álom.


Az első hajó elúszott egyik a másik után, a maximális sebesség & nb felénk. A hajók vitorlával őket fogja túlélni. Az elsők, akik szembe egy meglepetés. Gyorsan közeledett, úgy tűnik, megfeledkezett a víz alatti gát, hogy hamarosan ne ih a mozgásban. Tony hírnevét a győztes volna ijeszteni az embereket távol ez a kis kikötő, szóval nem tud semmit a elöntötte a víz a gát.


Nézte, ahogy az első két jachtok versenyzett egymás mellett, együtt. Még távcső nélkül, látta a tűz, gépfegyverek, hogy az emberek folyton a fedélzeten. Megüt a gát ugyanabban az időben, mint a fém hangja recseg. Az íjak nevelt, a hajótest megrázkódott, de az agyrázkódás vetette a férfiak a fedélzeten a tengerbe. Valamint, hogy megünnepeljük a hajótörés, ugyanakkor ott volt a pop az első díjat, hogy Mitzi robban fel.


Mögött az első két szerencsétlen jachtok két vontatóhajó, hogy nem tudta tovább fékezni. Ők csapódott a falon lógott szögben. Körül a férfiak, akik a vízbe zuhant, néhány megfulladt súlya alatt csizma, valamint egyéb berendezések, mások sikerült elkapni a gát. A következő hajó sikerült megakadályozni a közepén a lagúna. De három hajó tele a katonák állig felfegyverkezve hit a gát nélkül érkezik semmilyen észrevehető kárt. Találtak egy váratlan akadály botokkal. Hazudtak a magassága az árvíz korlát a lépcső vezet a várat.


Az emberek körül, az első hajó kezdett át a gát, hogy a lépcsőn. A harmadik hajó fedezett fel kissé, majd lőtt, a lövés a fedezet a vasúti.


Nem vettem észre, Noah jön fel a lépcsőn, de észrevettem, hogy itt áll mellettem. Volt egy bambusz periszkóp egy extra tükör, amely lehetővé tette neki, hogy nézd, őszinte át a korláton. Felemelte a kezét, készen arra, hogy jel. Barna adatok állt mentén, a vasúti, minden egyes gazdaság egy szikla.


A hang a katonák csizma egyre jobban hallható a lövéseket a hajókat. Aztán hallottam egy morgás, a másik oldalon a fal, s tudtam, hogy a katonák most már nyíltan alattunk. Noah leeresztette a kezét. Volt egy hirtelen mozdulattal a falhoz.


A férfiak elfelejtettem a fütyülő golyók a fejük felett, odahajolt a nyolc méter vastag fal, dobott köveket, s fedezéket újra. A három körül összeomlott a sebek. Mások vette ih vette ih ülések.


A borító tűz hirtelen megállt. Követtem végig a mellvéden, hogy a lépcső alján. Egy katona látta ősszel egy láncreakciót szervek gördülési a tenger felé.


Tony férfiak megint győzött, ők hozták a köveket, felkészülve egy ismételje meg a sikert.


A borító tűz volt folytatódik, a halálos vezető fütyült át a mellvéden újra, lyukakat a szél-megverték nyögés.


9. fejezet


Egy második robbanás rázta meg a dzsungelben. Szóval Mitzi volt, hogy a fény a második díjat első. Nem kell Noah most. Ez még nem találták meg a hajókat a Luger, a golyó körül az ih tüzérség nem okozott kárt a falon túl sokat még. Az öreg óriás irányította a lépcsőn is. Neki rohant az utat. Mitzi ült a földön, a harmadik biztosíték a kezében aggodalmaskodott. "Ők egyre okosabb lesz," mondta nekem. "Először úgy volt, hogy hét, a második dis négy, minden együtt. De most már menj, egyik a másik után. A távolból, nyolc méter. Kár, hogy egy egész raktár egy személy.


"Nem, nem éri meg," egyeztem bele. 'Nem számít. Megsemmisül által ih külön-külön ."


A katonák ment előre. Nem akarok veszekedni, de mégis, rettegve a káromkodás, a tisztek mögé. Nem néztek előre, de oldalra, majd a földre formájában csapdák.


Átrohantam az aljnövényzet, hogy egy alkalmas helyet. Egy kiálló kő, amely magában foglalja az út alatt. Ha ő is ott korábban, mint a katonák, tud dolgozni, konstruktívan a Luger . Az övé volt, csak értünk oda, amikor az első ember volt elérhető. Volt rövid, zömök, nagyon sötét. Ego arca csurom víz. Megállt, hogy kifújja magát, aztán lassan sétált vissza, tartja a szemét az ösvényen. Célba vette a luger, aztán meggondolta magát, a tokjában, az ego újra. Van jobb megoldás. Végül is, ő nem tudta, hogy ott vagyok.


A kínálat a lőszer sok kívánnivalót mindegy, nem számít, csak mégis. Ő volt meztelen által stiletto a jobb alkar. Mint a katona meghalt alatt nekem, hogy ő ugrott neki hátulról. Elütötte egy ego rúgni. Úgy éreztem magam, mint egy kis mintavétel a levegője volt a tüdejében volt, hogy fújja ki belőle. Ez nem az én egyéni megölni egy eszméletlen ellenfél. De ez alkalommal nem volt más választásom. Most ő nem engedhette meg magának azt a luxust, a foglyok. Vonakodva, befejezte a munkáját, húzta ego egy bokor alatt, átvette az Ego puskát töltényheveder, s rohant vissza a rejtekhely. Ha továbbra is ilyen, elpusztíthatta volna jó néhány közülük, valamint a felhalmozott készletek fegyverek. Kényelmes, ésszerű!


A következő kidugta az orrát a sarkon. Megállt, egy pillantást meglepetés a szeme, amikor látta, hogy a vérfoltok a földön előtte. Felemelte a fejét, még több, felém fordult, láttam én. Vitt egy géppisztoly pántos, hogy a gyomra, s lendült kézi, abban az irányban.Gyorsan kihúzta a pisztolyt a tok, lőttek egy golyó a gmu fejét, mielőtt húzni a ravaszt. Ő némán megköszönte által Sólyom a képzés, a sebesség, a gyorsaság, amely a legjobb AX ügynökök kell tenned, hogy rendszeresen, amely általában megveti, mert van egy szokása, hogy mindig csökkentjük a ellazul. De néha egy másodperc töredéke alatt több sebesség azt jelenti, hogy a különbség a között, hogy élet vagy halál. Maradj alázatos, Nick, gondoltam.


De még így is gyönyörű volt.


Sajnos, az ember elgurult a nyomvonal olyan messze, hogy többé már nem ő volt a vakfolt. De nem adhattam fel a gép.


A luger a jobb kezében, ő ugrott le, futott a hullát, valamint kezdett dolgozni, gyorsan, soha nem veszi le a szemét a nyomokat. Tele volt lőszer, mint egy öszvér. Arany csík!


Ego gördült le az oldalán az út, be a bokrok közé, gyűltek össze a fegyvereket, aztán futott vissza a helyére. Senki nem jött a sarkon még. Furcsa. Elfoglalt voltam egy ideig. Biztos meghallották a Luger.


Vártam még egy tíz percig, de senki nem mutatott fel, kezdtem úgy érezni, hogy csak az időmet vesztegetem. Visszatért Mitzi a zsákmányt. Innen látta, teherautók, terepjárók alatt. A katonák köré a férfit, akinek a walkie-talkie-t. Valószínűleg vár az új megrendelések valaki feljebb. Mitzi értékelte az új fegyvereket. Neki, kuncogott.


"Ők nem old meg semmit Jerome lehet dobni minket, de legalább van egy kis ütőkártyája. Ez a kis hadsereg ott lesz vagyunk fegyveres


Rámutatott, hogy a csoport alatt. "Változnak a tervek. Túl veszélyes az út, de nem hiszem, hogy lesz még egy frontális támadás. De tartsa szemmel ih majd szólj, ha tévedek."


A lány megnyalta a száját. "Hagyja itt a puskát, ugye?" Talán tudok valami hasznosat csinálni vele."


Hagytam neki egy puskát, majd néhány lőszert. Amint elment, azt hallottam, hogy egy új hang - egy dörgedelmes az enyém a part menti úton. Talán itt az ideje, hogy felrobbantsa a dinamit újra.


Ő betöltődött, amikor az új autó megállt az út vége. Jöttek a katonák, aztán láttam egy embert, egy walkie-talkie-t. Fogalma sem volt róla, hogy ezek a katonák megközelítés csoportokban. Ahelyett, hogy várja őket, hogy oszoljanak, Stahl robbant az első díjat.


Felrobbant alatt egy dzsip is elpusztult két kamion. Amikor a zaj, a robbanások alábbhagyott, egy tört automatikus tűz volt lőtt a kocsik mögé. Az autók, hogy még mindig ép eltolódott a fordított, majd óvatosan költözött vissza. Úgy nézett ki, mintha lenne egy ideig csendben, ezért úgy döntött, hogy visszatér az erődbe. A tető volt hangos. Mindenki rejteget, mint a tűz, hosszú távú puska folyamatos tűz a korláton. Noah intett nekem, hogy nézze át az ego periszkóp. Láttam, hogy egy nagy csoport katona megy keresztül az árvíz akadály, hogy a lépcsőn. Néhány közülük már elérte a lépcsőn, aztán mászni őket. Noé úgy nézett ki, komor.


A forgalom gyorsabban mozog, mint szerettem volna. Ha a borító volt, tovább tartott volna ütni a férfiak, de nem tudtuk elérni őket, amíg a tűz megállt. Én lehallgatják a telefont, majd mondta Noénak, hogy szólj, ha fent voltak.


Azonban ez nem volt szükséges. Néhány másodperc után a fedelet a tűz hirtelen megállt. Ez egy jel volt számomra. A talp jött nyalni, mint ő, lépett között két karja. Majdnem elütöttem a katona a szemem egy géppisztoly, de kitért, mint a katona elvitte az utolsó lépés. Egy lövés a "automata" dobta ego a férfi mögött. Mindketten esett át a határon. Folytatta a tüzelést, amíg a lépcsőn, a legtöbb gát tisztáztak. Az utolsó férfi rohant vissza a hajók, fedezéket által a vízbe merülés.


Nem volt több lövés. A flotta költözött, hogy a túlsó végén a gát, illetve horgonyzott, ahol Mitzi voltunk, átölelve egymást, a sós víz. Úgy tűnt, nagyon régen.


Visszament, hogy Noah. Ültem vissza világít egy körül a hosszú, vékony, finom cigaretta készült, különösen nekem, Isztambulban. "Ez volt az első felvonás," mondtam. "Talán egy kicsit pihenni."


"Ez lehet, hogy igaz, Nick. Nagyon hálás vagyok mindenért, amit tettél. De az ostrom nem romlott el, csak késik, de nem sokáig. Jerome hadsereg visszatér. Tudom, hogy az emberek azt hiszik, hogy győztek, ezért azt várják, hogy a yahoo. Ha nem adok nekik egy lakomán, hogy azt hiszik, én vagyok elfelejti, hogy hála az isteneknek, a győzelem, félnek a madárijesztők nem szívességet nekünk több. Akkor el fogják veszíteni a harcot."


Noah hagyott, hogy szervezzen egy ünnep, a szent tűz, dob, majd szertartásos tánc. Osztotta közötti idő nézte a lakoma, nézte, ahogy az ellenséges flottát. A kis hajó volt kikötve, hogy a partra. Nagyon meg volt lepve, hogy a katonák közelében maradt, hogy a hajók, nem próbálja elérni a várat keresztül a strand. Walkie-talkie lesz forró a parancsok counter-jelentések.


Állt, nézem a vizet, amikor úgy érezte, hogy egy kéz a karján. Volt egy meleg kéz kapaszkodott az ujjaim. Körülnéztem. A lány odahajolt hozzám. Ő volt deréktól lefelé meztelen, s a bőre izzott az ünnepi táncot. A melle dagadt. az arcomat. A légzés kezdett quicken. S ez még nem minden.


Nem kellett volna, szemmel tartotta őt, most, hogy mindenki el volt foglalva a bulizás. De azok az átkozott dob nem működik nekem sem. Is, nem volt észrevehető tevékenység a hajókat. Követtem őt a lépcsőn. Találtunk még egy más puha virágágyás körül a levelek, egy csendes sarokra a kapu mellett.


Aztán vége lett. A hang, a dobok tompa volt. Kicsit olyan volt, mint imádkozni, de úgy érezte, furcsa nyugalom. Segített a lányt, majd sétáltunk vissza, kéz a kézben. Hagytam neki, hogy menjen vissza a parapet nézd meg a falak.


A flotta ment ki a tengerre!!! Egy hajó volt, még a lagúna, arra készül, hogy az lesz az utolsó, hogy hagyja el a természetes kikötő. Mi a fene történt? Lementem a földszintre, hogy tájékoztassa Tony Marshall, aki az imént beszélt, hogy Fleming pedig Tara. Mondtam nekik, hogy a hír.


"Most már lehet kapni Fleming a lányok innen" - mondtam. "Lehet, hogy menjen át egy másik szigetre, hogy küldjön egy üzenetet, hogy az Egyesült Államok. Akkor válassz minket repülővel. Így legalább Fleming volna életben maradni, hogy próbálja meg újra. Én majd később visszajövök, hogy megszüntesse az ezredes."


De Fleming nem akarok hallani róla. Nem gépek. Nincs megszüntetése Jerome. Ő adta fel objektumra mondtam nekik, hogy ez az ego, egy személyes ügy. Volt, hogy akivel Nov miközben nézte az összetört hajók.


Noé úgy döntött, egy pár embert, hogy segítsenek nekem. "A legjobb úszók," mondta. Nem kell úszók, csak hordárok. Megragadtam az alkalmat, hogy megkérdezze, hogy Mitzi volt.


Volt még mindig, ahol ee maradt, de nem volt Dzsip alá. Csak a kocsi még mindig ott volt. Azt mondta nekem, hogy a bal, mind egyszerre; valószínűleg ugyanabban az időben, mint a hajó elment. Azt mondta, hogy ez neki, de ő úgy nézett rám kételkedve.


"Nem hiszem, Jerome adod fel, igaz? Mit fog tenni?


Nem mondtam, Noé, valamint Fleming, amit én is gondoltam Della Utcán. De lehet, hogy beszélt Mitzi. "Én, vegye figyelembe, hogy könyörgött Castro segítséget. Azt jósolják, hogy számíthatunk bombázók, a csatahajókat, meg minden mást, hogy Oroszország nem tudja, küldje el a fejét Kuba. Remélem, hogy nem lesz itt többé." Mondtam neki, hogy a hajók, amelyek süllyedt a gát, illetve, hogy célja, hogy tanácsot Noah küldeni ego törzs a dzsungelbe, egy ideig azután, hogy elhagytuk. Az egész terület a hotel lábunk alatt nagyon forró.


Úgy nézett rám, pityingly. "Reménytelen településen Oroszország. Sok szerencsét hozzá."


10. fejezet


A szembeszél volt elég erős ahhoz, hogy rázza a víz felszínén, de alig lassult a sebesség. A tug nem arra tervezték, a sebesség, de a vontató szállító uszályt termelnek, mind a belső kerületekben, hogy a Kikötő Spanyolország, s bár voltunk vitorlázni sebességgel, az volt az érzésem, hogy mi volt tele.


Segítségével az emberek, Tony nyert a felszabadított ez a hajó, amely részt vesz fut zátonyra során az ellenséges támadás, majd egy kis javítás jött kapóra.


Noah küldte az embereit, hogy az a terület, a másik oldalon a hegyek, hová terjed ki, hogy ne essen bele a kezében Jerome katonák. Lehetett volna Tony Obsal észre, hogy az erőd már nem volt biztonságos, csak nehezen tudott egyre Ego, hogy jöjjön velünk. Azt szerette volna, hogy maradjon a törzse, de rámutatott arra, hogy neki, hogy ő szolgálta a törzs jobb velünk jön segített nekünk. Különben is, most, hogy ismert volt, hogy ő vette Fleming a szárnyai alá, ő volt az, kétségtelenül kénytelen fizetni az árát. Fleming is erősen ragaszkodott hozzá, hogy elkísérjen minket, de a végén ő, vonakodva bár, de engedett.


Most megyünk el a lagúnát az elfogott vontatóhajó. A sebesség, hogy mi volt korábban, még a legközelebbi sziget, az utazás fordult részben éjszakai utazás. Azonban a napfényben, most könnyű préda, ha ellenséges repülőgépek jelentek meg, mielőtt elhagytuk a lagúna. Majd megkért minket, hogy próbálja meg úszni leple alatt, a part menekülés észrevétlenül, majd át a nyílt tengeren egy hely, ahol voltunk nem várható.


Mindenhol hajóztunk, a grand sekélyek voltak, de én legalább nem látott árvíz védelmet a tengerszint alatt. Ha fedeztek fel? . Akkor mi van, kevés a remény.


Követtem a görbe a lagúnára. A strand benőtte a dzsungel fel, hogy a víz szélén. A pala ment a víz alatt, a víz alatti canyon. Annak tartani, amennyire csak lehetséges, nyald ki a partra. Neki, remélve, hogy a tug-a sötét lomb nem látható a távolban. De nem volt hiábavaló remény.


Közel voltunk ott, amikor megtudtuk, a repülőgép közeledik. Repült lassan, alacsony, nem vett észre minket, amíg nyíltan felettünk, s repült, hogy egy gyors kanyar. A gép nem hordoz egy bomba terhelés, de valahogy ez lenne a fegyveres, különben nem zavar, repül vissza.


A kis igásló meg, hogy lopott volt jó irányíthatóság, valamint gyors volt, hogy kapcsolja be. Noah nyomtak Fleming a pilótafülke mögött engem, akkor tolta Tara ki, elterült a fedélzeten.


A gyors város golyó maradt nekünk való átkelés után a víz. Irányt változtatott, s a golyók nem ő a célpont. Amikor a gép megérkezett, a második alkalom volt, hallotta a mennydörgés, a géppuska. Egy gyors pillantás hátra megmutatta, hogy Mitzi még mindig jó kislány. A fegyver Nem a kezét, de ő is elérje a célt. A tank az egyik szárny felrobbant, majd a gép a tengerbe zuhant. Mitzi csökkent a géppisztoly, majd adott egy győzelem jele.


Még mindig nem mertem örülni. A gép minden bizonnyal az volt a rádió kapcsolatot a bázis. Most, hogy ez megvan, a többi pilóta érezhetően raktáron. De lehet, hogy eltart egy ideig, de nem akartunk várni ih.


A szája, a lagúna, a mélység volt, olyan sekély, hogy a grand egyértelműen látható szabad szemmel. De a tug volt egy fény-tervezet, elmentünk nehézség nélkül. Nem kapcsoltam ki a félszigeten pedig a tenger. Pedig ih egyszer látta: két borotvaéles prows gyorsan őrnaszádok szeletelés a víz. A karcsú agarak voltak racing felénk, teljes sebességgel, amint megláttak. Láttak minket. A négyhengeres Dodge nem lenne képes ellenállni az erős ih motorok a motor szobák.


Csak annyit tehettünk, hogy időt nyerjen. Talán vissza kéne mennünk, hogy a kérdéses védelem a vár? Vajon meg tudjuk oldani. Vele manőverezni tug-kérdezte. "Van itt valaki, aki tudja, hogyan működik a hajó?"


A lányok csinálni. Persze, csak elment a jachtok, de a művelet a tug nem volt sok másik.


"Helyettem. Térjünk vissza az erődbe. Várnunk kell, amíg a sötét, mielőtt újra megpróbáljuk."


Tara csúszott Fleming mimmo vitte a kormányt. Azt mondta feszült hangon. "Túl gyorsan, Nick. Nem jutunk el tőlük.


"A csapda fog működni. Bízom Nick Bácsi.


Nem volt időm elmagyarázni. Szaladt a tatfedélzeten, megragadott egy géppisztoly lőszer, valamint a vízbe ugrott. Ő belegázolt a partra, majd belevetette magát a dzsungelben. A tug zörgött ügyetlenül egyenesen felé az erődöt. A járőrhajók fordult, majd elhangzott a géppuskák. Mögött a tug, voltak szökőkutak a víz.


De voltak túl gyorsan. Ők továbbra is úszni egymás mellett. Így soha nem át egy keskeny átjárót.


Ez sem működik. Első zátonyra futott egy zátony. A gyors hajó nevelt fel, dobás a legtöbb a legénység a tengerbe. Körül a dzsungel menedéket, ki nem rúgták, amikor az emberek még mindig a hajón.


De a második őrnaszád is, a sorsra jutott. De túl a reach a géppuska. Sajnos, ez nem munka, megváltoztatta a helyzetét. Ők nem láttak, de nem tudják, hogy pontosan hol vagyok, de két géppuskával lőni kezdtek a hosszú kitörések a fák felé, hogy a laikus közöttük. Várt rá mögött egy vastag fatörzs, amíg a fáradtak voltak, vagy kifogyott a lőszer. Mindenesetre nem sokáig váratott magára. Volt nagyobb probléma, mint a géppisztoly a parton, ami még nem találták ih. A viharos ih a motor rose-t, hogy egy éles sikoltás, ahogy próbálták elhúzni a környék. A stern-rázta meg széles körben. De a kormányos a vízbe ugrott, hogy kerülje az éles pont. A hajó mozog, centiről centire, de mozgott. Miután fél perc munka jött le. A legénység kiugrott a fedélzeten, majd visszatért a Kikötő Spanyolország. Neki, odament & nb néztem át a víz az öbölben, a szakadékba. A tug megérkezett, mindenki csak fel a lépcsőn. Azt hittem felkészültem egy kellemes meglepetés számukra. Ha egy járőr egy hajó húzta ki a környék, így könnyen vehetünk másikat. Mi volna a nen pedig elment gyorsan le a Grand Laclair. Néhány ember körülöttünk lett volna képes, hogy a legénység egyenruhát. Ha valaki a tengerparton látott volna minket, akkor elvitték volna minket Jerome férfiak. Valamint, hogy a hajó a vízből, nem kellett volna okozott semmilyen problémát. neki, az ő terve volt, hogy visszatérjen a várat, vegye fel a férfi, majd küldj egy vontatóhajó itt. Ha volt elég ereje, hogy vontatót, az uszály, könnyen lehet, hogy ő húzza ki a járőrhajó.


Hirtelen úgy érezte, nagyon jó. Amíg meg nem hallottam a hangját. A hangja, csizma nyikorgó fel a hegy a hátam mögött. Legalább négy ember. Elkezdtek beszélni egymással. Honnan jöttek? Talán ih volt csábította ide a lövöldözés. Itt volt az ideje, hogy talál egy biztonságosabb helyre.


Azt hittem egy pillanatra, hogy a hajó már látható a hátsó fedélzeten, a járőrhajó. De nem úgy tűnt, mintha a legjobb megoldás az lesz, ki a nyílt vízre. Ha láttak volna, már halott lennék. Lehet, hogy próbálja meg úszni, hogy az erőd leple alatt kiugró lombozat.


De a vér a B & nb lehet benne, hogy a cég. Barrakudák, vagy a cápák. A legjobb, amit tehettem, hogy próbálja tartani a lépést a katonák a terület már átkutatták.


Ment a földre, majd óvatosan kidugta a fejét, ki a bokrok közé. A harmadik hajó horgonyzott le a partra, s Ego csónak feküdt a szakaszon a homok alján, a hegyen. Ez a hajó képes szállítani egy maroknyi ember. Hát, nem sokat, különben nem kellett volna többet hallani a hangokat.


Most mi van? Nem akartam várni, hogy a katonák jelennek meg a látómezőben. Ő egy vadász, a természet. Nem szeretem a várt nehézségek, hogy jöjjön velem. Én nem kerestem őt. A támadó férfi mindig előny. Amellett volt egy további érv. Valaki találkozik itt csak egy ellenség. Minden hang, amit hallottam, lehet, hogy a hang egy körül őket. Meg kell várniuk, hogy a tűz, amíg nem vagy biztos benne, hogy nem öl meg minket, hogy egyedül a férfiak, én meg lehet támadni, amint látok, vagy hallok semmit.


Kezében van a géppisztoly úgy, hogy ne kapják el a nagy levelek, szőlő, kezdett lassan előre a földön. Harminc méterre, láttam, hogy valami barna mozog. A férfi lehajolt, hogy bebújjak a szőlő, a figyelem középpontjában valamit előre, ő vissza. Egy gyors mozgás, hirtelen eltűnt a lomb, az ego elvesztette szem elől.


Én is követtem őt. Ha az ego képes megölni őt, hagyott egy lyukat az iht. Meg az a lyuk elég nagy lesz, hogy miss Nick Carter.


Ha lőttem volna, ő lett volna csábította el a többiek, de ő is visszafordult bármelyik pillanatban látott meg, s adott nekem egy teljes lövés. Nem volt közelségbe a stiletto.


Elvette a géppisztoly a bal kezét, megrázta a stiletto a jobb kezében, kezdett megijeszteni vele. Az övé volt három méterrel mögötte. Azután megfordult. Úgy nézett rám meglepetten, majd felemelte a géppisztoly. Késsel esett neki. Ez belevetette magát a gmu torkát, mielőtt húzni a ravaszt. Összeomlott, anélkül, hogy nagy a zaj. Átmentem vele a stiletto.


Aztán a feje szétrobbant.


Amikor észhez tértem, a fej nem sok értelme volt, hogy húsz verte csoportok, minden játszik egy másik dal körül őket. Felnézett a fák, s látta, hogy három ronda, boldog arcok felett a hadsereg egységes. Meg volt kötve a kezem alatt. A három őrmester volt, a másik kettő volt közlegény. Az őrmester felhúzott a stiletto be a biztonsági öv, valamint a katonák végzik a géppisztoly, a Luger. Az őrmester látta, hogy kinyissam a szemem, majd klikkeljen jött fel rúgott a bordák között a boot.


"A Belmont," morgott, aztán megint rúgott egyet. Szóval Belmont torkát kellett volna operálni. A torkom lesz a következő. A kezét a háta mögött, nem volt semmi, amit tehettem volna ez ellen a vis maior. Megragadta a kezét, elégedett a díjat. "Kelj fel, Mr Ezer dollárért," mondta. "Majd kapsz egy promóciós is."


Nem mozdultam. Szóval, értéke több élve, mint holtan. Ha még mindig fel biztonságosan, ésszerűnek tűnt, hogy minden a munka is. Az őrmester eltörte az ujját. A katonák húzta meg a lábam. Odin körül őket nyomni a luger ellen a vállam, majd elkezdtem nyomni. Két lehetősége volt. Különben ő megtört volna a vállam. Én már továbbléptem.


Ők vittek le, hogy hol a hajó a parton. Az őrmester ugatott a többi emberét, hogy ne legyen. Elkaptak.


Két hang válaszolt, de egy idő után, a katonák kísérő ih körül jelentek meg a dzsungelben. Mind nagyon elégedettek.


Az őrmester megparancsolta az új érkezők, hogy készítsen egy halott kolléga, de úton vagyunk. A test fuvarozók előttem, a másik két mellettem, s az őrmester, a hátsó. Nem igazán érdekel a jövő. Valószínűleg találkozott egy nyirkos pincében egy szadista vallató, majd egy találkozót egy hurkot.


Még akkor is, ha Sólyom rájött, hogy a sorsa, semmi sem volt képes. Ebben a pozícióban, a Gmu-megtaláltam nehéz beismerni, hogy egy Amerikai ügynök volt, részt vett a belső ügyek Nagy Laclair.


Amikor félúton voltunk a parton, egy lövés hallatszott körül a dzsungelben. Egy kiáltás mögöttünk volt a soros. Az őrmester megállt. Ő esett. Az első az ego egységes kabát piros lett. A katonák lecsapott rá, mint ha megpróbálta elkapni az egója. Elkerülte őt, elvették a puskákat, hogy a sűrű aljnövényzetben körül minket. Egy puskalövés. A katona, hogy a bal, feltartotta a fejét, kapott egy koki, majd a földre esett. Az egyik, a jobb pánikba esett, lehajolt, majd elfutott.


Kirúgta őt a földre. Feküdt még mindig. A másik két katona emelte fel a kezét magas. Mitzi mászott ki az aljnövényzetben, rámutatva egy revolver őket. Ő is lőtt egyet, mielőtt közel volt ahhoz, hogy szorítsa meg a csuklóját. A többi katona felemelte a kezét, még magasabb.


Bámult rám. "Nem érzelgős, vagy, Carter? Nincs időnk a foglyokat." Ő húzta meg a csuklóját, ingyenes, majd meglendítette a kézifegyverek vissza a katona, aki által most már sápadt.


"Állj le" mondtam. "Azt akarom, hogy ih életben. Tartsa az ego fegyverrel lehet kibogozni a csuklómat az egyik kezével.


Megfordultam, ő pedig elkezdte kibogozni a kötelet az ereimet. Masszírozni a görcsök, az ujjak, közeledtem a katonák egy kötéllel, majd intett, hogy nem akartam fojtani ih vele. Megértették, mit gondoltam.


A katona, aki földre ugrott talpra, mint ha Nessus volt egy csomó vezet a vállán, s a két katona követett a partra, Mitzi a fedelet. A vékony hajó még mindig a sekély vízben. Mi belegázolt a vízbe, s ő vezette két katona a hegyek lábáig. Azt mondta nekik, hogy kell a csónak, aztán elvette Mitzi a stern pedig segített neki a fedélzeten.


Elment a taxit, majd beindította a motort. Hallottam a motor indul, majd ment, hogy az íj. Volt egy rekedt motyog. Akkor megállt. Egy másik g? n? rale, aztán semmi más. A diagnózis: hiba. Ő is köszönöm magát.


"Hagyd abba," Mitzi kiabált vele.


Leugrott a fedélzeten, hogy biztos, hogy igaza volt, de megtalálta a lyukat hagyott a lövések. Igaza volt. Ez a hit az üzemanyag-vezetéket, amikor lőtt a csapat. Hogy még rosszabb legyen, a tank üres volt az alján. Szükségünk van egy csepp benzin.


Neki, éreztem, hogy tehetetlen. Az üzemanyag, az energia. A hatalom, a járőrhajó, el kell hagynunk a szigetet. Egyáltalán nem.


Mitzi kiáltotta az egész kabin. "Nick, katonák. Menekülnének! '


A lövés ment le a levegőbe, majd megálltak. A leállt vállát. Valószínűleg vár egy golyó a vissza most. Leugrott a testület át nem gázolt át őket. Nem volt értelme tovább ih, de a hotel lőszert szállított többé. Ih intett neki, hogy a bank, illetve az úgynevezett Mitzi.


Amikor elkapott minket, Mi lehetővé tette, hogy tartsa az egyik fegyverrel, a másik pedig megszabadult a cipő, nadrág. Ő kötötte meg a lábát a nadrágot együtt töltött neki nadrágot golyókkal, pántos övén, majd meglendítette a lábát a nyakába.


"Most engedd el ih," parancsolta a kislány. "Nincs szükségünk rájuk, ők pedig már nem árthat nekünk. Két több vagy kevesebb, nem számít."


Ő intett nekik, hogy távozzanak. Nem kell semmilyen támogatást. Amikor elmentek, Mitzi pedig én elindult az erőd, amilyen gyorsan csak tudtunk. Noé volt sütéshez a halat, az eget, hogy milyen sokáig hiányzott. A csontok mondta nekem kellett aludni. Bár nem volt munka, még sötét volt, lesz egy ideig, mielőtt a sötétség esett, gondoltam, itt az ideje, hogy egy kis szünetet a rumot, forró hal, gyümölcs.


Talált egy üres szobában, esett a kövön, de nyugodt. Mitzi jelentést tesz. Fogalmam sem volt, hogy milyen magas volt a Hawke lista, de ha valaha is sikerült élve, egy őrült sors, utána mennék. Megérdemelt egy különleges kitüntetést.


11. fejezet


Itt az ideje, hogy elpusztítsa a létrán. Most, hogy a menekülés a tengeren lehetetlen, Stahl többé már nem szolgálnak minket.


Pusztító egy ilyen régészeti kincs egy lépés volt, hogy nem akartam, de túl veszélyes volt a hozzáférést a várat. Halljuk, hogy autó közeledik a part mentén, majd az ösvényen, de Jerome lehet, hogy az ötlet, hogy küldjön ki evezős hajók éjszaka küldeni az embereit, fel a lépcsőn, anélkül, hogy észrevettük volna. Volt is néhány nézni, minden fronton. Tony Megszállt szeme sötét, mint mondta, Emu, mit kell tenni.


Kinyitotta az utóbbi esetben a dinamit, kivette két botot, s úgy nézett az öreg pátriárka. "Nekem is fáj, Noya. Ha kijutunk innen élve, megígérem neki, hogy BALTÁT fog építeni egy új lépcsőház ."


Ez által felvetett egy géppuska, hogy a harmadik lépés az alsó, lőtt több lyuk a kemény lappal, reklámozott, dinamit botok a lágyabb, nem-oxidált rész, majd meggyújtotta. Futott újra, de már a falakon belül, amikor a robbanás történt. Egy lavina, természetes kő mennydörgött a vízbe, amikor a hang elült, a szikla lett egy meredek, hogy tiltják a lejtőn megint.


Így most már csak két elérési út bal használt éjszaka. Dr. Fleming nagyon jól nézett ki, de nem volt kétsége afelől, hogy mi lenne képes mozogni ego egy másik szigetre Nov. A csoport többi tagja volt képes csatlakozni Tony férfiak legyőzte a dzsungelben. Bemegyek a városba, keressen Jerome, aztán ölje meg. Ha a katonai lefejezték, a dolgok valószínűleg nyugodj meg, valamint Fleming is vissza kell állítani, mint elnök.


Bemutatásra kerül az a terv, hogy Noah, ő nem bánja. Megegyeztünk abban, hogy őriznék a parti úton az este, én meg nézem a nyomot. A által készített ego, megmutatta, hogyan kell a felrobbant aknák, mondtam, minden az időzítésen múlik. Aztán eltűnt a másik irányba. Amíg mi volt a dinamit, senki nem tudott támadni éjszaka.


Tara azt akarja, hogy segítsen. "Az apám küldött, hogy segítsek neked. Nem feledkezett el róla? Pedig pihenned kell. Azt hiszed, nem tudok robbanni, mint Mitzi, ha kell?


Világítás mérkőzések állnak rendelkezésre, igen. De honnan tudná kezelni a nagy izgalom? De legalább ee, a cég, hogy az óra még élvezetesebbé. Különben is, ő nem várt támadás éjszaka. Az Ezredes csapatai szenvedett jelentős veszteségeket, de azt gyanította, hogy elvesztése után a járőrhajó egója, Jerome volna, hogy kell egy kis idő nyalogatni a sebeket.


Mondtam a lánynak néztem, az első néhány óra, de nem akarta hallani. Azt gondoltam, hogy szükségem van a kikapcsolódásra. Akaratlanul is valami különleges. Szóval úgy feszített, hadd aludni a legjobb.


Már fényes nappal, amikor a nap a szemembe ébresztett fel. Úgy éreztem magam, mint egy ember, kivéve a púp a fejemen, ahol a katona volt megütni. Tara ült, háttal a fa törzse, ébren, de álmos. Nem volt sötét karikák a szeme alatt. A gurult vele.


A hangja teljesen üres. "Nick, ő beteg, az élet fáj. Egyre rosszabb az elmúlt néhány órában ."


Voltunk alatt egy magas boltív, a fákkal körülvett, illetve csíkok a sárga napfény szűrődött át a falevelek. Tara bőre zöldes-sárga, - csillogott a kis cseppek a vér. Volt egy szürke köd a szeme láttára. Bevitték ee futott fel a dombra, hogy a kaput. Tony Marshall jött, úgynevezett neki. Neki, félnek, hogy még mindig résen. Végtére is, ő volt az egyetlen gyógyító, hogy valaha is volt, nem számít, mi az ára.


Belépett a vár egy pár másodperc után nekem. Tara meghatározott óvatosan a földre, hogy Noé azonnal munkához. Érezte, hogy a mirigyek a nyakán, megragadta a csuklóját, kinyitotta a száját, s megvizsgálta a tenyerét. Mielőtt eldobta ih láttam, hólyagok az ujjain.


Az öreg ember soha nem volt ilyen sietős. Berepült egy, a környező szobák. Futottam utána, de mire odaértem az ajtó, jött ki, ismét egy fonott szőnyeg, meg a tök. Összeesett a szőnyegen, rúgta, majd intett nekem, hogy a kis lány. Neki, rájöttem, hogy szüksége volt egy szent, nem volt idő, hogy fény fáklyák a sötét szobák.


Ő feküdt le a szőnyegre, majd levette a ruháját. Hirtelen Mitzi is volt az udvaron, az első érdekelt, de aztán érintett, amikor meglátta a lány vértelen ajkak.


Noah tartott egy fél sütőtök az egyik kezét a nagy kezét. Megrázta a tartalma, ami úgy nézett ki, mint egy keverék vízzel, zöld szappannal.


"""Vissza". Ego szavai durva. Ha engedelmeskedünk, ő emelte Tara fej, nyitott Hé szájába, majd öntött a folyékony le Hé torkát. "Manchin," mondta lassan. "Nagyon mérgező fa. Egyetlen falatot a magzat ego okozhat hirtelen, fájdalmas halál. Sőt megható a láda nagyon veszélyes lehet. Csak nézd meg a szegény gyerek." Hirtelen, Tara nyújtva. Noé vette fel újra öntött néhány folyadék a torkán újra. Ahogy feküdt a padlón, levegőt venni, az apja eszébe jutott, hogy ő már tudott manzinella. Ez elég komoly volt, mint Noé az imént említett.


Az öreg segítségre van szüksége. Azt mondta, " Tölts egy kis folyadék az ujjait. Nem három!


Én tettem. Lett neki, hogy mi lehetett látni őt vissza. Ez is a levelek alá. Volt egy vödör hogy a folyadék hé öntött a hátán, ahogy a teste is összeszorította a fájdalmas görcsök.


Hallottam, hogy az öreg sóhajtott megkönnyebbülten. "Azt hiszem, sikerült, csak az idő," mondta. "Rendben lesz."


Egy idő után, a görcsök megállt, a lány feküdt mozdulatlanul. Most Noé tegye le a sütőtök a szappan keverék vettem fel a másik sütőtök. Ő kezdte, hogy egy sűrű emulzió körül a fehér por, ami úgy nézett ki, mint a réz. Ő lett a lány, majd töltött magának egy pohárral. Akkor letette az oldalára.


Most te jössz.' Felállt, kigombolta az ingem, sikerült kívül-belül. A ruhával is mérgező. Dörzsölte a kezét fertőtlenítőszer, a legjobb, majd ugyanezt tette a saját kezével, majd elmosolyodott. "Figyelmeztetnem kellett volna. A dzsungel általában különböző, néha az ellenség. A másik oldalon a mat; most lelkileg az árnyékban."


Tara nyitotta ki a szemét, mint elvittük az egyik elsötétített szobák feküdt egy ágyon. Eszméleténél volt, de még mindig nagyon beteg.


Ez azt jelentette, hogy nem lenne exodus át a várat. Úgy volt, hogy folytatni Fleming pedig Tara, de ez nem volt lehetséges. Nem a meredek hegyek. Nem azzal a veszéllyel fenyegetett minket. Örökké várni. Látta mellett ül a szőke, majd hirtelen rájöttem, hogy jobban aggódott, mint azt akarta beismerni. Nekem tetszett, de most már tisztább volt, mint valaha. Ha Noah nem éreztem, hogy fáj, azonnal meghalt volna már. A régi ember mentette meg az utolsó pillanatban, hogy feltámadt a megbecsülés. Éreztem a reggeli. Nem figyeltem, amíg Noé nevezett ki. Aztán odament a többiekhez, akik már ebédelni.


Volt egy meglepetés vár rám. Vendégeink voltak. Egy sötét bőrű fiatalember egy ágyékkötő. Ő hozta a hírt, de abból ítélve, hogy milyen Tony Nyert arcát, nem volt túl jó hír. Noah-mondta egy hang visszhangzott a fáradtságtól, mint Mitzi, valamint Fleming állt dejectedly együtt. A törzs nem volt tétlen aznap este. Küldtek ki a cserkészek.


Karib Jerome katonák nem ül le, hogy a kezét sem. Létrehoztak egy kordon mentén a lagúna szélén a partra, ahol egy harmadik hajó volt kikötve. Voltunk kerítve. A két beteg, nem is kell gondolni, át a kordonon. Megkérdeztem a srácot, ha lehet, vigyen ki, a reuma volt rövid: nem. Megérkezett ide, mielőtt a bekerítés befejeződött. Most már nem tudott visszamenni.


Szóval Tara nem vette volna észre a katonák mozgását. Ha nem alszik, valaki esetleg hallottál róla. Vagy talán túl messze voltak után. Őt nézte a néma számok körülöttem, rájöttem, hogy milyen gyengék vagyunk, majd hirtelen ő nem éhes.


Magamra vállaltam. Legalábbis ezt elfoglaljam magam. Ebéd után ültünk csendben. Vártunk.


Hallottam először, egy pillanattal azelőtt, hogy Noah-fordult velem szembe. Ez volt a sötét, lusta hum gép. Az öreg lassan felállt, s azt mondta, mint ha meghívott minket egy teára, " azt javaslom, hogy menedéket a katakombákban. Carter, elfogadod-Miss Sawyer veled?"


Mint Mitzi egyszer azt mondta nekem, hogy az öreg ember tele van meglepetésekkel. Szóval volt egy pincében, a vár alatt. Kíváncsi voltam, hogy mélyen, s ha lehet ellenállni a bombák, de ha nem temette el élve. Mitzi arca elsápadt, s tudta, hogy ő is ugyanerre gondoltam most. De ismétlem, nem volt más választásunk.


Elmentem Tara. Én megkönnyebbülten látta, hogy ő már tudja, hogy a karjait a nyakam köré. Mivel ő vezette ki őt, Noah nyitott ajtó körül vastag lappal fal, amit még nem láttam végig, mielőtt.


Mitzi a fiú már szem elől. Fleming csak sétált a lyukon keresztül a mankó. Én is követtem őt. Noah zárt a vastag ajtó mögött hagyva minket a teljes sötétségben.


Egy pillanattal később lecsapott egy szikra, egy darab flint, majd meggyújtotta a gyertyát. Volt egy szent. Noah kézzel a gyertyát, hogy a fiú felvette Fleming, majd mentem néhány lépést, hogy a sötét alagút bejárata, a kis láng felett a fiú fejét, intett nekünk.


Az alagút elég széles volt számunkra, hogy áthaladjon, de a magasság hagyott kívánnivalót. Egy magas férfi hajolj le. Úgy volt, hogy hajlik a térdem, de Mitzi lehajtja a fejét, hogy ne verjék nekem.


Hosszú séta volt. Mindenesetre, elég sziklákon, hogy ellenálljon egy komoly hatása lehet. Amikor elértük az alsó találtuk magunkat következő egy éles kanyar, egy meglehetősen nagy szoba.


Játszottuk ezt a játékot a földön, hogy Noé eloltotta a gyertyát. "Menteni a levegő" - mondta. Pár perc telt el. A gépek lehet, hogy már rég véget ért minket, de nem volt robbanás, hogy megtörje a csendet. A szolgáltatások. Ez nekem nem tetszik. Mire várnak?


Aztán eszébe jutott még valami. A rohanás, hogy elkerülje a teljes cím, akkor teljesen elfelejtettem, hogy mi is kell egy plusz kilépés. Elvégre lehetséges, hogy egy légitámadás blokkolja az ajtót, hogy a katakombákban. Csak egy orvosság, amely mindig garantált nekünk egy kiút: a dinamit." Majd elindultunk a csúcsra.


Mitzi hozott egy géppisztoly, valamint tapogatózott egójának a sötétben. Felment a lépcsőn, vissza a tetejére, tolta a nehéz lap nyitva körülbelül három hüvelyk. A ragyogó napsütésben a szent Úr elvakított, de elkaptam mozog. Maradtam, ahol voltam, amíg a szemem hozzászokott a fényhez. Négy férfi orosz egyenruhában jelent meg. Persze. Az Ezredes azt akarja, Fleming élve, nem ölte meg egy bomba. Akkor lehet biztos benne, hogy az ego nem volt véglegesen kizárni.


Gépfegyverük volt. Miután ejtőernyőzés le, elváltak. Ők ketten sétáltak együtt, egy irányba, ketten a másik. Sétáltak körbe a szobában, aztán egyértelmű volt, hogy meglepett, hogy senki. Fokozatosan kezdtek dolgozni gyorsabb. Senki nem volt a közelükben keresi az irányt. Belökte az ajtót, egy kicsit szélesebb nyomta fel magát szemben, Nyögés, aki most az árnyékban. Tudom, hogy hülyeséget csináltam. Ha megvárta volna, amíg a tetején, lelőttem volna neki könnyen. Most kellett várni itt, majd próbálja meg kihozni belőle a legtöbbet.


Ez volt az egyik közülük egy hosszú idő, hogy a fejét az ajtón keresztül, hol tartotta. Azok az üres szobák készült ego figyelmetlen, a fegyvert le. Volt egy pár lépést hátra. Mikor volt benne, megütöttem a fenék, a géppuska az ego templom. Elesett, nem mozdult. A vissza a nap.


Két szám átlépte a szobában, háttal nekem. Elég közel volt egy stiletto. Szinte nem is hiányzik, de megfordult. Borotva-éles acél telt el, mimmo neki, szétzúzva a falba, majd a földre zuhan előtt Ego lábát. Körülnézett a meglepetés, majd felém fordult. Már kint volt az ajtón. Ő kiáltott valamit a többieknek a staccato orosz. Azonnal jött a reuma. Azt tervezik, hogy adja meg a tüzet. Ez rendben is volt velem. Neki, lement a lépcsőn, hogy a katakombákban. Ahogy vártam, nem lőttek egyszerű, de egyenesen előre, rohanok, egyik a másik után. Volt szeletelve fél által ih-ben egy sorozatot, mielőtt ih saját sortűz tompa volt, így a hang a saját fegyver nem riasztó a negyedik tengeri.


Nem hallottam Mitzi jön fel a lépcsőn a hátam mögött nagy a zaj. Most már a hangját a hátam mögül jött. 'Mi történt?'


"Mi van a házak. Négy. Nekem már van három, hogy itt fekszem, ki valahol.


A férje ment az ajtóhoz, de nem látta a negyedik személy. A hangja hangosan felsikoltott, de rejtve maradt. Az udvaron volt, halálos csend. Túl nagy a csend. Fogalmam sem volt, hol van, ő meg valószínűleg lőjön le, ha dugtam ki a fejem túl messze körül az ajtóban, kockáztatva, hogy elvesztem az ego gyorsan. Nem hittem volna, hogy hagyja magát csalta ide újra. Talán ő volt a legokosabb közülük.


Volt dobott Mitzi egy orosz géppisztoly. "Nézd meg a lőszert."


Ennyi elég is.'


"Tovább a folyosón ellenőrzés alatt. Vissza fogok jönni, hogy van-e másik út, ez az egyetlen kiút."


Utána a helyzet leírása, Noah meggyújtott egy gyertyát. A halvány fény, a láng, a lány látta, hogy Fleming támaszkodott a falhoz. Tara ült mellette, pár méterre. Volt már jobb, de még mindig bénultan nézett. Ez a sötét lyuk a hegy mélyén, szaglás, a sár, a penész, nem volt egy ideális szanatóriumban, ahol vagy. De nem tudtam megváltoztatni a helyzetet, amíg én kiütötte a negyedik srác. Noah mondott valamit a fiú, aki áttörte a határt Jerome serege. A fiú bólintott, elvette a gyertyát,majd intett, hogy kövessem. A halvány fény ráesett egy festett Holst, hogy lógott egyfajta primitív oltár. Felemelte egy oldalon a vászon. Egy folyosón megjelent mögötte.


Remélte, hogy a fiú ismerte az utat, mert ez a tuskó egy gyertya nem éget sokáig. Szálltunk le a lépcsőn, majd belépett egy alagút a rések a falon. Mit-hol gyertyák voltak erősítve, hogy nyög a tulajdonosok, általában ők voltak a csonkokat több cm hosszú. Volt egy mocskos, bűzös szag. Hamarosan meg is látta az oka. A legtöbb rések voltak, tele emberi csontvázak, mögöttük pedig a kő polcok voltak üres koponyák. Úgy volt, hogy egy törzsi domb.


A tájékozódó mondta, hogy elmegyünk a másik oldalon a várat. Egy idő után láttam a kőpadlóra, a kör a világ. Fent volt egy kerek nyögés lyuk, alig szélesebb, mint a vállak. Nem tudtam, hogy nem. A fiú is látta. Elvette a géppuska tőlem, tedd az ego, a padlón a gyertyát, majd segített nekem. Ráteszem a kezem a tetején, majd kimászott keresztül nem.


Körülnéztem. Az övé, áll ellen a külső fal. Nem volt mozgás, sehol. Rátette a kezét a lyukon keresztül, majd felkapta a géppisztolyt.


Ő rántotta át a tető széléhez, s látta, hogy a negyedik férjemnek. Feküdt a hasán alatt az ejtőernyő, a fegyver az ajtónál, ahol Mitzi állt. Amikor önállóan dolgozik, ezek általában nem túl meggyőző. Ő volt fiatal, karcsú, de halálos, mert a halálos fegyver az ego-infantilis kezét. Ego-kiáltott rá az orosz: "láttad még itt?"


Megfordult. Meghúzta a ravaszt. Viszlát, ismeretlen katona. Mitzi megjelent az ajtóban, látta a holttestet, s ment oda. Neki, leugrott a tetőről. Az egy szempillantás alatt, az ötödik ejtőernyős repült ki a mögött a félig nyitott ajtón. Bevágta a nehéz revolver a Mitzi nyakát. Ha találtak volna neki, de megölte az ego, ha tudtam volna, hogy lőni Mitzi. A fenébe is!


Úgy nézett rám, majd odakiáltottam jó az angol, a " Dobd el a fegyvert."


Mondott valamit a lány. Egy géppisztoly elejtette.


"Gyere ide, ne menj túl közel. Állj ellen a fal."


Az ego formájában körül volt jobb anyag, mint az ego kollégák. Nen viselt tiszti váll-lapján, valamint egy walkie-talkie lógott az övén. Még a távolból, Mitzi lehetett hallani a nehéz légzés. Megölelte őt szigorúbb, ő is elcsendesedett.


Nevetett. "Adok neked egy esélyt. Mondd meg nekem, hol van Dr. Fleming." Ha nem, akkor lövök először. Akkor meg fogsz halni."


A stiletto el az udvaron. Mici hang jött fogcsikorgatva. "Hadd menjen a pokolba."


Én lassan fordult, hogy ne húzza meg a ravaszt. Ő stahl fenyegeti. "Mondtam, hogy ne mozdulj."


Úgy tett, mintha félni. - Ne lődd le. Elmondom. Bujkál. Szólok neki.


Mitzi átkozott meg. Ez is munka. Mi egy gyilkos lány. Ha ő megengedi, hogy az ajtón keresztül lehet kihozni egy fegyver, ami az egyik az Oroszok. De a trükk nem működik. Az orosz is tudta, hol a elvtársak voltak. Vele, láttam, hogy azt hittem.


Lehet, használt Mitzi majd rám, mint egy pajzsot, majd lement a katakombák velünk. Velünk van mint túsz, az ő érdekében, Fleming, hogy megadja magát. De mi van, ha Fleming nem érdekli az életünk? Mi van, ha ő lő ránk az ellenség? Ez egy lehetőség volt, hogy nem tudott kockázat. Szóval a másik irányba ment. Valószínűleg rájött, hogy fontos Mitzi volt velem, tudta, hogy a sebesség, amellyel a fegyvert csökkent, amint elkapta őt.


'Igen. Tedd meg. Menj utána. De ha bármivel próbálkozol, hogy szajha meg fog halni."


Úgy volt, hogy játssz le. Volt egy fejjel magasabb, mint a lány, de tudtam kezelni a Luger elég jól ahhoz, hogy lőni az emu a fejét, miközben rám nézett át az ajtóban, hogy az övé volt lépett.


"Lassan járj," parancsolta . Ne hajolj le. Figyellek téged.'


Elmentünk a katakombák. Mielőtt elértem a lépcsőn, megállt velem. Biztos, hogy a szeme hozzászokott a fényhez. Szóval nem volt hülye.


Nem volt folytatása. Ő nem követ többé. Amikor az övé jött le, az övé éreztem a kezét a karján. "Láttam, csak hallottam. Gyere velem." Noah-suttogta a fülembe.


Ő tartott fogva engem, majd nyomja előre. Azt suttogta, hogy emu, mi volt, az ego ujjai szigorodtak a csuklómon.


"Soha nem fog működni. Nem látja, maga mögött. Az annak a veszélye, hogy egy árnyék, majd húzza meg a ravaszt túl magas. Próbáljuk meg egy másik módja. A "árnyék" adta Noé egy ötletem. Legalábbis ezt mondta nekem később. Meggyújtott egy gyertyát, ami csak halványan világít egy dobozt, tele apró, fából készült babák. Noé vette körül őket, beragadt egy hosszú tűt, ami azt is elvitte körül a dobozt, majd tartott a baba fel előtte.


Az ego száját kezdte mozgatni a csendes imát. Ó, Istenem, Mitzi volt kint ül egy revolvert szegezett a nyakát, hogy Noé nem tudom, mit tegyek, kivéve megidézni egy kis mennydörgés istene.


Fleming pedig Tara is bámultam az öreg, nagy szemekkel. Noah felé a lépcsőn, még mindig motyogott valamit magában. Én is követtem őt.


Látnom kellett. Különben is, ő lett volna, megjelent a Mitzi, ha a trükk nem sikerült.


Mitzi a katona állt, a sötétben az ajtó előtt, mind az árnyék. Nov, majd megálltam a lépcsőn elég messze elrejteni őket. Az orosz nézett idegesen le a lépcsőn, a nyitott ajtónál. Mitzi feszült volt, s készen áll, hogy dobja oda magát senkinek körül őket, ha szükséges. Ő csendben morgott magában. Lehetetlen! Soha nem lesz képes elérni ezt a néhány őrült trükk.


Az öreg eldobta a baba. Egy éles kattintson esett a kövön, felfedve magát a napsugárban. Az orosz célpontja költözött hirtelen a föld felé. Várta a lövést, amely végén a szál Mitzi életét. Semmi ilyesmi. Tony volt az, aki megátkozta őt, de nem. "Semmi trükk," az orosz-mondta. Ez a baba, a tű elakadt a vissza, a legnagyobb szuper trükk az volt, amit valaha láttam.


Volt egy hirtelen, vad mozgását, az árnyékban. A férfi megrándult mindkét kezét. Ego szétnyílt ujjak, mint ha ő ütött egy áramütés. A fegyver clattered a földre. Tántorodott, a mellkasát fogta mindkét kezével, forog a tengelye körül, majd a földre esett, mint egy élettelen tömeg.


Mitzi ego fegyver volt a kezében, mielőtt még rájuk. Hagyta, hogy a fegyver lógni ernyedten úgy nézett ki, mint a katona, hogy a baba kábultan. Fordult a férfi körül, úgy, hogy ő a hátán feküdt. Meghalni. Ego arca eltorzult egy fájdalmas grimaszt. Ego szeme kidülledt. A klasszikus kép a szívinfarktus.


Volt egy ember megölte a félelem. Tudtam. Mert ez volt az egyetlen lehetőség. Egy katona, aki látta, hogy négy barátja meghalt egy öreg kalóz erőd, hogy legendás volt. Egy ember körül ellenségei. Feszült a legnagyobb. Körül, a halál szimbóluma esik az ego lábát a semmiből. Az ego, hozzátéve, hogy a dollárt, megállt. Lehetetlen ?


Neki, nézett Tony nyert. A régi ember volt elfoglalva, a halottakat. Ő húzta öt halott katonák ejtőernyők. Ott állt törökülésben ellen a kettő. Ha ellazult helyzetben. Ő tartotta a harmadik, hogy nyögés, térdek behajlítva, keresztbe tett kezekkel. A negyedik is így volt. Letette a tiszt a fonott szék, ahol Fleming ült. Létrehoztunk egy csoportot a típusú férfi, aki befejezte a feladatot, s most várok.


Miért? Hát persze! Hogy lehettem ilyen hülye? Ha Fleming elfogták, ő lett volna elvették. A férfiak volt, hogy elvették a fogoly. Hamarosan helikopterrel. A pilóta egyedül lesz, mert az összes rendelkezésre álló hely kell az utasok által elfoglalt. Lehet, hogy ki lett kapcsolva az ego! Szükségem volt egy tiszt rádió.


Elmentem érte. Noah befejezte a még élet vizsgálni az égen. . Mosolygott. "Tudjuk, helikopterrel. Még jól jöhet valamikor.


Úgy nézett rám, mintha azt akarta, hogy kihívást jelent, hogy a támadás az ego művészet a voodoo. Aztán elment a katakombák. Mitzi én vártak helikopterrel.


Fél órával később hallottuk, hogy a hang a propeller lapátok. Repült alacsony, bekarikázva a várat, meg egy hang a rádión. Azt akarja, hogy tudjuk, van-e Fleming. Könnyű volt, nem is kellett volna hazudni. Mondtam neki, hogy mi volt, Fleming pedig, hogy ő még életben van. A pilóta nevetett, szakadt meg a kapcsolat, kezdett a föld.


Aztán történt valami, amit mi nem ismerünk. Az ejtőernyő húzta le egy hirtelen széllökés. A holttestek az orosz katonák felborult, mint a viasz figurák.


A hang, a motor azonnal lett belőle egy éles sikoltás, aztán a helikopter lőtt. Mikor megláttam őt az ajtóban egy géppisztoly, a gép velem örökre. Nem láttam a pilot. Lehetetlen volt, az ego, hogy a föld. Lelőtték, a helikopter megingott. Eltűnt mögé a korlátra, s égett a vizek, a lagúnára. A közlekedési eltűnt. Elüthette volna magát a fejét.


A hátam mögött hallottam, Mitzi define néhány átkok, hogy új még nekem is.


Lementünk. Egy gyertya égett, ami tükröződik a kíváncsi szemek elől. Az övé, ő a fejét rázta. Balszerencse. Volt, hogy biztosítsa a csapdába. Noé volt néma. Úgy nézett ki, súlyos, felemelte a szemöldökét, úgy, hogy a magas homloka volt, bélelt. Vett egy mély lélegzetet.


"Vannak szinte soha nem a viharok, a tél. Általában csak a június, július, főleg augusztusban. De nem árt megpróbálni. Akkor békén hagysz? Én is ott lesz az ünnepségre." Miért nem? Egy jó műsort fog ölni időt, mielőtt Jerome a következő támadás.


Segített Fleming fel a lépcső mögött, a lányok, a fiatal bennszülött. Noah hívott el minket. Ez egy sértés az istenek." A hirtelen harag az ő egó hangja szabadít meg engem.


Ő húzta ki a széket a tiszt holttestét pedig szabad ülni. Akkor hozták a készülék alkalmas a lyuk pereme. Küzdöttem, hogy húzza őt, majd végül sikerült nyomja őket a tengerbe. Aztán a sel mellett Fleming. Hirtelen Noah jelent meg. Úgy tűnt, mintha egy teljesen más ember. Volt turbános lógott a amulettek, láncok, valamint a tökfélék lóg az egója öv készült tompa zenével, mint énekelt. Ego szeme nyitva volt, de úgy tűnt, nem látni semmit. Úgy tűnt figyelmen kívül hagyni minket teljesen, majd felment a lépcsőn, fel a tetőre.


Ott elkezdett táncolni, énekelni. A tárgyak, amelyek hung hangja volt, összhangban a ritmus, az ego mozgását. Ő elterjedt a hosszú lábak, dobta vissza a fejét, majd felemelte a kezét, hogy az égen. A szél, erősebb, mint korábban, fodros Ego haja, szakálla vadul. A hang, hogy én korábban azt hittem, lehet, hogy virágzik most valóban zengett.


Most ott állt pedig csendben hallgatott. Valami a gmu válaszolt. Először azt hittem, hogy ez egy zivatar közeledik a távolból. Én megborzongott. Aztán rájöttem, hogy volt egy másik hang. Most már reszketett, még jobban. Nem volt egy vihar, hogy válaszolt, a reuma jöttek a gépek. bombázók. Úgy tűnik, Jerome, valamint a külföldi asszisztensek feladta próbál megragadni Fleming életben. Most Fleming csak egy akadály, amely megakadályozza, belépés a szigetre.


Láttam, ahogy repül át a mellvéden, talán két kilométerre. A futott, hogy egy oldal, hogy nem adsz hozzáférést. a katakombák, majd intett a többieknek. A lány meg a fiú volt hogy Fleming lila, szék, az alagútba. Noah követte őket. Felvette egy gyertya az oltár, meggyújtotta, aztán lement a földszintre.


Ahogy beléptünk a föld alatti üreg, volt egy tompa robbanás. A másik azonnal követte. Majd még egyet. A por, fanyar füst lépett be a szobába gyűjtött. Öt üt egy sorban.


Tara volt klausztrofóbiás. Futott fel a lépcsőn. Utána mentem, megragadta őt tartotta szorosan. Azután csend lett. Nem volt több robbanás. Az első aktív kikapcsolódás repülőgép eltűnt. Most már úgy volt lehetséges, hogy várom az érkezését helikopterek, ejtőernyősök, illetve felderítés eredményeinek a bombázás. A szálloda fizeti őket időben.


Elkezdtem mászni, de rájöttem, hogy nem én voltam az egyetlen. Mindenki belefáradt abba, hogy ez a temető ott. Tara, Mici, a fiú követte. Fleming pedig Noé követni, támogatni egymást.


12. fejezet


Az oltár borított romok, valamint egy lyukat fölé. Talán Noé hagyd le, az istenek az időjárás tánc. A szoba az emeleten volt, még mindig érintetlen. A kilépés egyértelmű volt, kivéve a vastag gránit ajtót, hogy már teljesen lebontották.


Az udvaron volt okoztam, pedig törmelék feküdt a fal sóhajtott. A torony a mellvéden eltalálták. Csak már nem volt ott. Több szoba volt, lebontották, egy falat lebontották körül őket.


Az öreg pátriárka tegye ide a kezét Fleming vállát, felmérni a károkat. A düh volt az nyilvánvaló, hogy az ego a személy. Megfordult, felnézett a hegycsúcsok, azt hitte egy pillanatra, aztán mondott valamit az anyanyelvén, a nyelvjárás, hogy Fleming. Az elnök a Grand LaClare egy furcsa, sóvárgó nevetni.


A fekete-kék égbolt felé sodródott át minket a fák. A fatörzsek megingott oda-vissza, az erős szél fütyült át a leveleket. A lyukon keresztül a külső nyögött terület, látta a hatalmas hullámok a lagúna.


Egy magas, szürke alak jelent meg a bejáratnál, hogy a lagúna: corvette-ekért. Kíváncsi vagyok, mit akarnak, hogy ez a fény a hajó. A kis ágyúk ezen a hajón nem tudta legyőzni az eredménye, hogy a bombázás.


Mellettem, Mitzi Gardner vigyorgott. "Mit gondolsz, Jerome haditengerészeti erők megpróbálja újra?"


"Ez a hajó nem tartozik Jerome. Oni vitorlák alatt a Kubai zászló, de a mester nevét lehet több, mint Ivan, mint Juan. Ez egy tengeralattjáró, vadász, így az általuk mélység költségek, illetve a bányák. Talán azt hiszik, hogy lehet robbantani fúj egy követ a víz alatt."


Ha ez a helyzet, el kell hogy jöjjön közelebb, vagy használja a búvárok, de tudom kezelni őket. A többiek is csatlakoztak hozzánk, nézni alaposan, ahogy a hajó közeledett. Ez volt szinte nincs sebesség költözött, a legnagyobb óvatossággal között a sekély, nyílt, hogy az árvízvédelem. Nem hiszem, hogy odáig is elmennék, hogy támadást, de úgy tűnt, hogy reméli, az utolsó pillanatig.


De ez nem történt meg. Csak a fegyvereinkkel, ejtették horgonyt dobott négy úszók a vízbe. Tették le a mélység díjakat. Adtam nekik egy kis időt, hogy elég közel ahhoz, hogy a géppuska, majd kilőtt egy sorozatot a vízbe, a következő útvonal valószínűleg választotta. Az első szakaszban sikertelen volt. De a következő egy hit ih minden.


Egy szökőkút víz felrobbant, mint négy díjak robbant egyszerre. Rengeteg vizet, majd apró fekete gumi repült a levegőbe. Ez okozott egy hullám, hogy kap egy nagy csapás a corvette. A hajó kezdett, hogy hagyják el a lagúna, de az az érzésem volt, hogy szenvedett jelentős károkat. Majd néz ki a viharos tengeren túl, a lagúna, azt hitte, talán nem, hogy ez a Kikötő Spanyolország. A sötét felhők gyorsan közeledik. A szél üvöltött, küldött nagy hab repülő fej körül .


Először nem hallott más hangot egyáltalán. De aztán látta, hogy egy század helikopter közeledik. Lehetetlen volt helikopterek repülni ebben az időben, de néhány országban, emberi életünk nem számít.


"Fedezékbe," kiáltottam olyan hangosan, amennyire csak lehet több, mint a szél. "Fognak megtámadni minket, aztán itt a földet egy helikopter. "Siess! '


Noah a fiú szedtek lila Fleming itt az alagút. Tara követte őket, Mitzi én zárva a sort. Amikor Tara elérte a lépcsőn, hirtelen megfordult. "Szabó, elég volt. Mutasd meg, hogyan kell kezelni egy ilyen gép. Azt akarom, hogy segítsen! '


Nem volt gyáva, de valamiért büszke volt rá. Ő adta neki a rövid utasításokat, mondom neki, hogy ne lőjön addig, amíg biztos volt benne, hogy az ellenség volt a szobában.


"Maradj itt, Tara," az apja mondta. "Mici, közel egy lyuk. Majd menj a másik irányba. Akkor ne lőjenek a legénység, amíg ki. Talán innen után. Megvárta, amíg Mitzi eltűnt az egyik a környező épületeket. Aztán rohant a másik oldalon, az udvar. Alig rejtette el a tető alatt, amint elszállt, mint az alföldi követség jelentette, küld egy város, 50 mm-es golyók a falak. Amikor a vonalak véget ért, a férje kiment a kertbe, majd lőtt, a legközelebbi. Repült, mint egy részeg madár felé, a dzsungelben. Mitzi hallottam, hogy a repedés a géppuska. Megütötte az egyik helikoptert, de nem volt hatékony hit. Tara lőtt több, hosszú sorozatokat, de nem ért semmit.


A zaj miatt a saját fegyverek, ők valószínűleg nem is hallotta őket, hogy lőtt. Jöttek vissza, hogy repül át velünk újra alá a leszállás egy helikopter, amely nyilvánvalóan az volt a problémákat. Nehéz az eső elkezdett esni.


A helikopter zuhant a földre, mint egy fáradt madár. Kinyílt az ajtó, a másik oldalon pedig két géppuskával lőttek a falak, ahol a lányok ültek. Aztán a pilóta van, ki, körül, a helikopter pedig sétált körül. A lányok géppuskák ordított. Zuhant, erősen vérzett. De a második ember volt a helikopter még mindig felénk. Az Ego nem láttam őt onnan, ahol állt, így ő vezette körbe a szobában, majd rohant a helikopter. Úgy volt, hogy a csend, az ego. Kirúgta az üvegen keresztül láttam, hogy a gyilkos cél viszont, hogy a vörös kása.


Most esett erős széllökések. A sky egy piszkos zöld. Volt egy villám, ott volt egy fülsiketítő mennydörgés. A többi, az nagykövetség mondta, nem tudott többé ellenállni a vihar. Próbáltak leszállni a parton.


Én csak fogd meg a kötelet, hogy kösse fel a leszálló helikopter, amikor Mici kiáltás miatt abba kellett hagynom. Rámutatott, hogy a szoba, ahol Tara kell.


Tudtam, hogy ez még mielőtt odaértem: Tara Sawyer a földön feküdt. A gyönyörű holttestet találtak egy véres tömeg, széttépik a nehéz golyót a helikopter. Egy gyors pillantás, hogy gyorsan eltűnt körül a szobában. Nem engedhettem meg magamnak, hogy lakjanak velünk, semmit. Úgy volt, hogy kösd fel helikopterrel. De nem volt könnyű nekem, én nagyon aggódom érte. Szegény Tara! Hé, nem kellett volna harcolt.


Mitzi segített. Amikor befejeztük, meg kellett mászni alacsony-a földön fekszik, hogy elkerüljék, hogy elfújjon a szél, amely a magas helyek körülbelül 150 km / h. Nem mentünk be az alagútba. Nem akarta látni, Tara újra azonnal.


A hotel nyugodt gondolkodni. Tony nyert, nem akarom látni sem. Kért egy hurrikán van az egója. A Február! Neki, gondoltam néhány dolgot.


Ültünk egymás mellett, szótlanul, mindketten tele a saját sötét gondolatok. A vihar továbbra is a düh még egy órát, mielőtt csendesedik. Hirtelen ott volt egy nyomasztó csend. A déli, hurrikánok, forgassa el az óramutató járásával megegyező irányba, az észak - óramutató járásával ellentétes irányba. A sebesség nő, a középső a külső gyűrű. Ha Noah nem csak, mert egy hurrikán, hanem megváltoztatják az az ego, hamarosan kap egy teljes csapás a másik irányba.


Úgy nézett ki a lyukon keresztül, hogy a bombákat tett a külső fal. Láttam, hogy a corvette-ekért. A hajó zátonyra futott, s rázta föl-le. A hullámok voltak, több méter magas megütötte félelmetes erő. A legtöbb helikopter elkapta a fákra zuhant, s az átállási járőrhajó eltűnt. Sérült jachtok lebeg a lagúna voltak a partra, majd teljesen megsemmisült.


13. fejezet


Érdekes módon noé köröztek a helikopter, aztán bólintott magában. De amikor odajött hozzánk, arca sötét volt, de a szeme komor.


Azt mondta, olyan finom hangon, amennyire csak lehetséges, "alábecsültelek, s bevallom, nem értem, de még bérelt fel minket egy taxi, hogy kijussunk innen."


Ő továbbra is komor. "Miss Sawyer nagy megtiszteltetés számunkra. A művészet nem saját művészete feltámadás. De mi is legalább egy hely között a hősök."


Tara voodoo temetés? Én nem így gondolom. Ő sem tudta képzelni, hogy az apja nagyon megköszönném. El akarta vinni a testét vele, de úgy döntött, nem beszélni róla.


Noah nem fejeztem be. "A szél hamarosan visszatér." Rámutatott körül. "A fort súlyosan meggyengült bombázás. Amikor a vihar lecsap, a falak össze fog omlani. Jobb lesz, ha a földre."


Ő nem várta meg a választ, de sétált le az alagútba. Mitzi én pedig követtem. Hirtelen azt hittem, Tara. A gondolat, hogy a halál rosszul lettem. Örömmel használja a módszer a szervezet, illetve a szervezet, hogy tudom, hogy az Ezredes ellen Karib Jerome.


Két gyertya égett az oltár előtt. Valószínűleg egy-hála az isteneknek, egy könyörögni ih a jövőben. Meg tudnánk-e segíteni. Noé volt foglalva motyogott újra, talán a szándékkal, hogy sima Tara útja a túlvilágra.


Neki, úgy érezte, felesleges. Neki, úgy érezte, nyugtalan, s csapdába. Nem is tudtam, hogy sétáltam, amíg Noé azt mondta halkan, Hogy "nem kell itt maradnod, Carter. Ez egy labirintus; vannak más szobák érdemes felfedezni is." Megérintette a követ, ami úgy tűnt, hogy része legyen a fal. Ennek eredményeként a része a falnak befelé lendült. Mögötte egy folyosó.


Hallottam a kis megjegyzés a szemrehányás volt a hangjában. Valószínűleg azt gondolta, zavarja a szertartást volt, örülök, hogy el tudott menni. Több gyertyát a zsebében, majd rágyújtott egy. Aztán Mitzi sétált át a nyitott ajtón, hogy Noé zárt újra mögöttünk.


Találtunk magunknak egy szobában a hát közepén. Szóval, volt egy hely, ahol a víz tárolták idejére egy hosszú ostrom. A többi szoba szolgált étel pince. Voltak elég jó ahhoz, hogy tovább étel őket sokáig. Aztán jött át az egész üzletben; egy szoba színültig hasított. Kíváncsi voltam, hogy az öreg fed a törzs, ha nem tudtak vadászni biztonságosan a falakon kívül.


Abból, hogy egy óra séta a földalatti kamra, de nem volt sok friss levegő mintavétel mindenhol. A feladat az, hogy megtaláljuk a forrást. Sétáltunk lefelé egy kanyargós folyosó vezetett a felszínre. Azon a ponton, ahol sejtettem, mi volt azon a szinten, az udvaron találkoztunk egy rácsos kapu blokkolja a folyosón. Kimászott a stiletto, amíg nyitotta meg. De aztán találtam egy lépcső vezet a sarokban torony. A levegő jött be a embrasures.


Találkoztunk egy bezárt ajtó. Volt, kinyitotta, majd felmentünk a lépcsőn körül egy mahagóni fal led közvetlenül egy szobát a torony tetején.


Mitzi mondta, hogy azelőtt. Senki sem tudta az összes trükköt, ez a vén csaló! Volt egy rádió a szobában! Tele továbbítása, fogadása berendezés: a legjobb.


A sel előtt a konzol nevetett. Mitzi reagált nagyon másképp. Nagyon dühös volt.


"Most beszéljünk a vén képmutató szélhámos!" kiabálta. "Hogy mindenki hülyének néz. Küld el mindenkit, így ő hívja az istenek békét, de a valóságban ő megy a rádió a szobában, hogy figyelj, hogy az időjárás jelentések. Nem csoda, tudta, hogy egy hurrikán jön."


"Egy szabó, igen" - tettem hozzá. "Kényszerített, hogy hallja a hangokat, hogy nem is létezik. Vészcsengők! Azt hiszem, hogy valahol a bokrok között, közel a Kikötő Spanyolország, van egy másik fegyvert rejtett el, így a jel a legfrissebb hírek itt. Lássuk, mi történik a világban ."


Feldobtam néhány kapcsolók, valamint Szergej világít. A készülék kezdett dúdolni. De az egyetlen válasz, amit kaptunk az volt, pattog a statikus elektromosság. A vihar volt túl erős, hogy semmit. Kikapcsolta a rádiót. A réseket a rádiós szobában voltak zárva. Nem volt hova nézzen ki, de legalább a hangokat lehetett hallani, elmondhatjuk, hogy a vihar újra teljes erővel.


Kimentünk a rádió a szobában, próbálja eltörölni minden nyomát a jelenléte. Ő nem mondja Noah, hogy ő nyitotta ki az ego játékot. Egy órával később pedig, amikor az öreg mimmo telt el nézni a helikopter út keresztül a vihar, megpróbálta, hogy egy ártatlan arccal. De ez még nem volt minden.


A vihar elült. De helikopterrel is. Minden maradt meg egy halom ócskavas ellen a falak. A propeller lapátok voltak bent, mint a csápok.


A rádió volt az utolsó a kapcsolatot a külvilággal. Pedig nem leszünk képesek használni ego a következő pár órában. Még akkor is, ha ő képes volt kapcsolatba lépni Sólyom, soha sem lett volna képes, hogy küldjön egy helikopter a vihar még mindig tombol. Minden, ami maradt, azt meg kell várni, amíg a következő reggel.


Volt egy ötletem, hogy mi a nézet lenne, mint a szigeten, ebben a pillanatban. Mindenesetre nyilvánvaló volt, hogy minden út torlaszolták el, kidőlt fák. Még a legnehezebb tankok nem tudott átmenni az úton. Szóval nem számítottunk, hogy egy éjszakai támadás. Lementem, hogy elmondja neki a hírt arról, hogy a helikopter.


14. fejezet


Eszünk edu, a Tony kimeríthetetlen ellátási nyert, amikor az öreg óriás hirtelen felnézett. Ő is hallottam: a hangja izgatott hangok a kapu előtt. Noé volt a lépcsőn két lépést. Utánuk ment a kapuhoz.


A törzs visszatért. Noah tolta nyissa ki a kaput, majd a férfi rohant be. Noah fordították az ih szavakat. Amikor a hurrikán, elrejtették a barlangok szétszórva a szigeten. Aztán hallották, dob felől Kikötő Spanyolország: a tőke elpusztult, a hadsereg felbomlott. Jerome halott volt!


Voltak döbbenve, az állam által az erődöt, de most, hogy voltak biztonságban, azt remélték, hogy helyrehozza a károkat. Amikor elkezdték a felkészülést a holiday este, Mitzi pedig én is ugyanazt tettem, bár csak jóval kisebb méretben.


Meg kell várni, amíg a következő reggel, hogy ellenőrizze a parancs. Látnom kellett, hogy az ezredes holttestét a saját szememmel, hogy ujjlenyomatok a RENDŐRSÉG. Szerint törzsi tisztviselők, Tony Megszállott teste még mindig a Sawyer Hotel, szóval azt kell, amilyen gyorsan csak lehetséges. Ha a teherautó megsemmisült, ő is használták, hogy a tőke gyorsan. Nem lenne velem, a férfiak machetével, hogy tiszta az út, ahol szükséges. Reméljük, hogy a kamion nem szenvedett a sors, helikopter, hajó, az öbölben.


Végül éjfél körül aludtunk. Másnap reggel, úgy döntött, nem hívja Hawke segítséget még. Nem szeretem, Hawke azt mondta, fontos, hogy ő volt egyedül, anélkül, hogy külföldi segítséget. Még egy esély, hogy segíts Fleming vegye az elnökség a saját lábán.


Fleming javára belépő Kikötő Spanyolország, amint lehetséges. De Noé úgy tűnt, kevésbé magabiztos. A dzsungel dob is jó móka volt, de persze még semmit sem hallottam a rádióban még. Valami biztosan nem akarta hangosan kimondani. Ő küldött egy fiatal férfi machetével, hogy tiszta az út velem, majd én is velük ment, hogy a teherautó. Szerencsére nem egy fa rádőlt. Én egészül ki a rotor, szárított a karburátor, zárt, a motorháztető. Mitzi Gardner ült az anyósülésen, amivel levelek a nedves kárpit. Ee géppuska feküdt a műszerfalon.


De nem szóltam semmit. Nem volt joga, hogy részt vegyen a záróünnepség. Most már egyedül volt, ismét csak Tony Legyőzött emberei voltak tisztítják az utat számunkra. Lehetett volna rosszabb is. A fák az út mentén, többnyire kicsi, ih volt könnyű mozgatni. Ahol az út ment közel a tenger, néha egész szakaszok voltak jelezni. Ha szükséges, az emberek naplók mély helyekre úgy, hogy mehetnénk együtt őket, minden gond nélkül.


A nap egyértelmű volt. Az égen egy ártatlan kék, a tenger nyugodt volt. De a strandok voltak, mint a hajó temetők, a házak a parton voltak, többnyire teljesen megsemmisült. Az első nagy épület elhaladtunk, a régi Poinciana Hotel, csak egy csomó törmelék. Ott, a Tony Nyert fiúk kiugrott a kocsi körül, hogy írja be a balesetet keresése értékes talál, a romok alatt. Az egész falu előtt egy szomorú látvány. Az emberek sétáltam céltalanul, keresztül a törmelék, néha valamit, akkor csökken, majd lépjünk tovább.


Próbálom tartani a hill erőd, amely viharvert nagyon sok vihar, ellenállt, hogy ez a csapás is.


A kormány Téren még nagyon jól nézett ki, kivéve, hogy nem egy ablak volt ép, az út tele volt szeméttel. A katonák a területen voltak, fegyvertelen, úgy jártam, mint bódult robotok. Az üzleti negyedében, több katonák voltak megtisztítása a romok alatt abba az irányba, fiatal tisztek. Figyelnek minket, ahogy elhaladtunk mimmo, de nem próbálta megállítani. Most, hogy az ezredes meghalt, voltak, úgy tűnik, a hatalmi vákuumot. A Sawyer Grand LaClare, az elegáns, magas fák díszítik a pázsit volt, mint törött ágak. Voltak szétszórva itt is, ott is. A kikötőben több hajó lebegő, tele vízzel. A víz piszkos volt a színe. A fehér parton volt, a romok körül tönkre napozóágyak, esernyős. Nem voltak katonák a fogadó mellett.


Ő húzta fel a főbejárat. Beléptünk a fegyvereket készített. Figyelembe vette, hogy Jerome lehet, hogy több katona őrzi őt, mint egy őr, a becsület. Azt kell, hogy vegye ezt figyelembe. De nem ez volt a helyzet. A folyosó üres volt, mint a kaszinó volt.


"Talán a Chip naplók?" Mitzi hittem, hangosan. Ott voltunk. A pénztárgép, persze, nem volt fekete biztonsági őr. Meglepetésemre, az elektromos zár még mindig működik. Továbbléptünk. Még senki a láthatáron. Kinyitottuk az ajtót, hogy Capolla irodájába egy gombot a kezelőpanelen. Jerome nem volt ott, de a pénz ott volt. Mellettem, hallottam a sóhaj mély sóhajtást. Mitzi futott a nyelvét át a száját, amikor meglátta a halom számlát.


"A fiúk a Miami szeretni fogja hallani, hogy" - mondta. "Azt hiszem, minden Sawyer hamarosan kinyílnak."


"De hol van Jerome testét?" Kérdeztem türelmetlenül. Szükségem volt ujjlenyomatok. Mitzi azt javasolta, hogy nézd meg a tetőtéri lakás.


"Gyerünk, Nick. Hagyok neki pénzt. Bármi megtörténhet, de nem akarom, hogy a pénz eltűnik időben."


"Nem akarom itt hagyni egyedül, hogy" az apám azt mondta. "Az ilyen helyzetekben, ezt a várost meg kell hemzseg a fosztogatók."


Ajkán hullámos. "Az ajtó zárva belülről, de csak nyisd ki szerte a teremben. Ez majdnem olyan biztonságban, mint a kripta. Tudja, hogy a lift vezérlőpult működik?


Tudtam. Vettem egy közeli pillantást őt, csak úgy, mint amikor először használtuk ego együtt. Alig éreztem a lift megáll, de amikor kinyílt az ajtó, kilépett rá a vastag szőnyegen, a felső emeleten.


A forgalom nem volt túl gyors. A kezét a revolver ütni a fejét. A reflex hajoltam, de nem volt találat. A kezem egy pillanatra megbénult. A fegyvert a földre esett, de nem tudtam behajlítani a könyökét, hogy megragad a Luger.


Ugrott vissza, aztán elkapta a csuklóját a férfi, kezében a revolver a bal kezével: olyan volt, Jerome.


Tehát nem volt halott. Volt egy seb a homlokán. Valószínűleg már egy ideje, de most az ego izmok teljesen ép. Tudott harcolni, majdnem olyan jól, mint ő. Tudta, hogy az összes trükköt.


Míg a jobb kezem még mindig sántít az ego a bal csuklója volt izgalmas, ő megütött az álla, majd azonnal a térdelés az ágyék. A összerezzent, mint árt. De nem kellett tartani, hogy a fegyver el tőlem. Izmai szigorodtak az első, majd hirtelen a földre esett. A reuma, hogy meglazult a szorítás. Ő térdre. Ő visszaszerezte a csuklóját ingyenes akart célja, hogy a revolver. Temette el a fogait ego lábát tartotta, harapás. Üvöltött a fájdalomtól, majd összegörnyedt a hátam. A revolver a földre esett. Megharapta őt újra. Üvöltött, én pedig éreztem, hogy a meleg vér folyik le a nadrágját. Aztán az ujjai megtalálták a fegyvert. Úgy ugrott talpra, hánytam az egója, ráesett az egyik a törzsek, majd a lövés Jerome.


Ő masszírozni a jobb karját, amíg úgy érezte, ereje visszatér. Akkor ő vonszolta a holttestet, be a liftbe. Nem volt ideje, hogy a ujjlenyomatok. Levágta az ujjait Hugo, a stiletto, gyorsabb volt. Ih kötve egy zsebkendőt, majd tedd be egy percre.


Amikor beléptem, az első emeleten voltam meglepve tapasztalta, hogy Mitzi még mindig ott volt. Amikor a telefon megszólalt az intercomon keresztül, kinyitotta az ajtót belülről. "Megtaláltad az ego?"


'Ego találtam őt.


"Nick a neve. Vessünk egy teherautó, ami hozza a pénzt, hogy Noah, ott biztonságban lesz."


Jó. Várj meg itt, amíg én elintézem a kocsit a garázsba."


Egy teherautó elvitte, majd betesszük a pénzt a ponyva alatt ment vissza a hegyekbe.


Már majdnem az erőd, nem messze a fővárostól, amikor egy Jeep-húzta fel az ellenkező irányból, s elállta az utat, közvetlenül előttünk. Egy ezredes egy orosz egyenruhát kapott ki a kocsi körül, majd elővett egy revolver. Ő is kiabált ránk. "Ez volt a parancs, hogy nem járműveket kell biztosítani az utcán. Nem tudom... "Aztán látta, Mici, a vörös hajú, kezdett gyanakodni. 'Ki vagy te? Mit csinálsz ebben a kocsiban?


Kiderült, a géppuska, valamint lehetőséget. Miután megszabadultam a rendőr a sofőr a Jeep, elütötte gáz az úton. Ezért nem volt semmi vezető tisztségviselők bárhol a szigeten. Még most is, itt ült a fort hallgatni új parancsot. Port of spain volt jogszabályai alapján a háború egy idegen Hatalom!


Amikor mi voltunk, némi távolságra, a város, találkoztunk Noé ego az emberek. A November vezet, valamint Fleming egy fa hintó voltak felénk.


A morgott, majd nyomja meg a megfélemlítés pedál. Hogy lehet, Fleming, meggyőzött a régi ember, hogy egy ilyen dolgot? Isten tudja, hány külügyi csapatok vannak a szigeten. Ugrott a kocsi körül, majd odasétált, hogy Noah. Rájöttem, hogy többé már nem tudtam irányítani a hangja a dühtől. Ő is elkezdett ordibálni vele, de nem megy vissza. Leírta a helyzetet, a város, a hatalomátvételt. Semmi reakció!


"Most, hogy Jerome halott, az emberek fel fognak lázadni," mondta. "Támogatni fogják Elnök Fleming."


Hogyan? Egy machete? Machetes a gép ellen fegyvert? Noah lépett körülöttem nemesen sétált tovább. A törzs követte, halad egy mimmo teherautó. Énekeltek játszott zene a fa dob. Neki, ugrott be a kocsiba, majd elindult, hogy kapcsolja be a kocsiba. De Mitzi megragadta a kormányt.


"Mi nem tér vissza ez a rakomány, kedves. Ez egy út, fel a hegyre örökké, még akkor is, ha nem kell egyedül csinálnod."


Nő. Nos, Hawke csak bérelte fel őt Fleming esetében. Ha ő ragaszkodott hozzá, hogy megölte, majd úgy döntött, hogy meglátogatja maffia barátok, hogy legalább a pénz, azt aligha lehet hibáztatni érte. Legalább neki életet mentene meg. Az övé kiugrott körül a kocsit, aztán elrohant, hogy Fleming a fejét a felvonulás.


Ahogy folytattuk a séta, észrevettem, hogy a jajveszékelést mögöttünk egyre hangosabban. Visszatekintve, azt értettem, hogy miért. Egyre több ember, aki úgy tűnt, hogy jelennek meg a semmiből, csatlakozott hozzánk a dzsungelben.


A lakosság a régi falu jött ki az erdőből, mint a fogak sárkány. Emberi folyók folyt le a hegyekből. Találkoztunk lakosok a fővárosban.


Aztán valami őrült történt. A helyi hadsereg jött ki a fort nem támadni, de, hogy csatlakozzon hozzánk. Elkezdték lőni az irányt a várat.


Akkor megértettem őt. Jerome katonák nézte őt, amíg kiderült, mi volt valójában, amíg az Oroszok mondtam nekik. Most már nem csinált forradalmat. A katonák, az emberek vonult, Fleming. A katonák csatlakozott a tisztek, akik a zuhany Fleming. Az emberek, akik már a Kubaiak, majd egy maroknyi orosz tanácsadók voltak, most csapdába esett a vár körül a tömeg, az emberek, katonák. Pedig sokan már nem ismer félelmet.


Gyerünk! - hadonászott a késsel, a bennszülöttek követte a töltés fegyveres katonák. Sokan megsebesültek. De még sok-sok kezdődött, hogy vihar a falak a vár. Harcoltak, amíg a lövöldözés a vár megállt. Nem több, mint fél óra. Emberek, akik lépett át a windows, illetve a falon át ömlött be a kapun. Nem kell nekünk a Kubaiak, minket orosz "tanácsadók".


A katonák alakult formáció költözött, ahol Fleming nézte a csatát. Ők szalutált, majd bemutatta a puska jeléül a hűség. Tudtam, hogy Fleming volna, hogy egy hely, ahol a kormány látja, hogy az egóm.


15. fejezet


Csak egy gép a reptéren nem tudott felszállni. Csak egy hajó a kikötőben volt készen áll az indulásra. Minden külföldi pilóták, a tisztek pedig a "tanácsadók" voltak a fedélzeten, majd elhagyta az országot, mint a nem kívánt külföldiek.


Fleming kezdődött, hogy tisztítsa meg hatékonyan. A Tony Nyert törzs ment vissza az erődbe. A Hammond család meghívott Fleming élni a palotában. Itt fognak hagyni, amint a repülőtéri újra a rendes forgalom.


Mici küldött futár egy megjegyzés. Ha ő azt kérdezte Davey hotel-mondd meg a fiúknak, Miami-ban, ahol ő volt, de ő nem volt ott, amíg nem kapott további parancsokat.


"Tara Sawyer volt lefektetve egy gyönyörű ünnepélyes temetés", írta. "Eltemették a márvány valahol a katakombákban."


Még mindig volt egy hetem, hogy segítsen Fleming, ha szükséges. De nem volt más problémák, valamint a gmu nem kell a segítségem. Volt egy olyan vakáció.


Amikor visszatért Washingtonba, Sawyer hogy szükség van-Hawke arról, hogy a lánya halála miatt. Követelte, hogy ő temessék el otthon. Még nem tájékoztatta Gmu Tara sorsa. Sólyom hadd rendezni a problémát.


Sawyer próbáltam megnyugtatni, de mondtam neki, hogy Tara hasznosítja. Rámutatott arra, hogy az emu a mérhetetlen hála a bennszülöttek láttam, hogy néhány Sawyer harag, mély szomorúság lett, hogy a büszkeség.


Gmu nem beszélt neki arról, hogy Mitzi. Nincs értelme háborút között őt is, meg a maffia. Ha egy lány azt akarja, hogy távolítsa el a felső réteg krémet, én is azt hittem, hogy megérdemelte. Thomas Sawyer könnyen fizetett a felújítás a cég nyeresége, de talán most Mitzi mehetett volna üzleti élt egy csendes élet.


Azt mondta nekik, mind November miatt. Hawke nézett rám, mintha soha nem hallottam ezt a nevet, de Sawyer úgy tűnt, nagyon tetszettek a történeteket mesélt neki arról, hogy nen.


Amikor Sólyom kettesben voltam, hoztam a jar Jerome ujjai a szék. Sólyom nézett, Nem nézte a mogyoróvajat. Aztán egy mozdulattal, ő elhelyezett Mitzi Gardner megjegyzés mellette. Úgy nézett nah majd rám nézett. Nem láttam egy izom mozgás alatt a pergamen bőr. Ő még csak nem is pislogott.


'Szeretem a munkát. Ez volt a szokásos gyógyfürdő hang. "Várom a jelentést."


Én kezdtem az apró részletekkel. Stewardess; "biztos voltam benne, hogy Jerome ölte meg, de még mindig megnézem. A börtönben, hogy Fleming úgy volt, hogy vizsgálja meg. A pincében lett, laboratóriumok az egyetem számára. Akkor, kifejezéstelen arc, ő adott egy időrendi áttekintése a tevékenységek Tony Nyert.


"Tudta, hogy a hurrikán előtt két órával," Hawke mondtam neki. "Van elég idő, hogy megmutassa, hogy ő nem fél, valamint a teljes teljesítményt. Vajon miért a sziget többi része felkészületlenül érte, ezért nem tudták a hajó, repülőgép biztonsági időben. Lehet, hogy én hívjam fel telefonon? '


Lehetséges volt. Felhívtam a meteorológiai van a kapcsolatot az egyik barátom, aki ott dolgozik. "Jim, mikor jött a hurrikán figyelmeztetés a múlt héten?"


Volt valami, mint egy átok, a másik végén. "A fenébe is, Nick, már túl késő megmenteni semmit. A műholdas nem látta, amíg átment Grand Lachlair. Mire megkaptuk a figyelmeztetést, s vége volt. Még soha nem láttam, hogy egy hurrikán ilyen gyorsan mozogni. Ez pedig a február! Még Noah nem figyelmeztetett minket előre."


Azt hittem, megőrülök. "Mit tudsz te arról, Noah?"


"Ő a megfigyelő a területen. N. O. A. H. (Noé) ezek ego kód leveleket. Baromi jó. Általában azt jósolja, hogy az időjárás olyan gyorsan, mint mi. Hogyan? Kicsit furán hangzik.


Noé .. . semmi ilyesmi. Köszönöm.


Letettem. Sólyom tegye le a másikat. Ego hangja komor. "Ha volt is jelentette, de lehetett volna előzni sok kárt. Sokak életét megmentette volna ."


"A sziget kezébe került a nagy testvér, a másik oldalon az óceánt," tettem hozzá.


Kisétált az irodából, egy szó nélkül, zárva az ajtó halkan a háta mögött. A meteorológiai műhold folyamatosan fényképezés nagy területeken az óceán. Ez az őrült hurrikán nem fényképezett, amíg elérte a partján, a sziget. A műholdas soha nem látott vihar előtt?


Rágyújtott egy cigarettára, s próbáltam nem gondolni rá. A cigaretta kidobták. Volt ez a munka kezdő, hogy nekem szenilis?


* * *


A könyvről:


Vannak sok ways-hoz megöl egy embert ... Kínai orgyilkosok inkább a kést, míg mások öld meg puszta kézzel.


Amerikai gengszterek használja nagy kaliberű revolver, orosz bérgyilkosok használja a dinamit.


Azonban csak egyetlen személy, aki a gyakorlatban minden megölni technikát. Ego neve Killmaster !!!


Ezúttal Nick Carter lesz, hogy használja a készségek ahhoz, hogy a hentesek találkozik az úton, hogy a "Kreml-Dosszié".


Nick Carter


Spanyol Kapcsolat


Nick Carter


Spanyol Kapcsolat


Elkötelezett tagjai az Egyesült Államok Titkos Szolgáltatás


Első fejezet


Volt Sólyom volt furcsa. Nem kell sokat gyakorolni, de nem is állt meg, még ha ő is volt jó formában.


"Megy a síelés, N3?" - kérdezte tőlem a telefont.


"Persze, én is megyek síelni. Nagyon jó, ha lehet így mondani."


"Gyűjtsük össze a síléc. Megy Spanyolországba."


"Nehéz síelés Spanyolországban," mondtam. "Tiszta hó"


"A módosításokat. Sierra Nevada. Fordítás. Hófödte hegyek".


"Nos, talán a hó időről-időre ..."


"Lesz egy társa."


"Szintén egy síelő?"


"Egyszerűen fantasztikus. Továbbá szakértője a kábítószer-kereskedelem. Ez a kölcsön a Kincstár drogrendészeti hivatal."


"Hó madár?"


"Ez egy nagyon szórakoztató. Majd mindketten a bulizás a sípálya a Sierra Nevada."


"A neve...?"


"Sol y Nieve".


A "Transfer:"a nap, a hó, / Nem, uram. Úgy értem, ki vagy te?"


"Majd később. Addig, vedd a San Diego-i járat Ensenada."


"Ensenada?"


"Egy kis halászfalu város Baja California."


"Én tudom, mi az, de tudom, hol van. A ego még egy különleges illata van. Mit jelent az, hogy egy sivatagi város, köze sífutás?"


"Találkozunk a Kincstár ügynök van."


"Ó."


"Légy kedves hozzá. Kell hozzá szakértelem."


"Őt?" Zúgtak a harangok a idegközpont.


"Ee."


"Mi ez? Van, hogy egy bébiszitter szenvedélybetegek?"


"Azt kell látni, hogy a találkozóra kerül sor."


"Egy találkozó?"


"Ez az egyik, a linkeket szünet Törökország-Korzika-Kaliforniában. Azt akarja, hogy énekeljek. Azt akarom, hogy hallja a zenét, mielőtt a gmu torkát vágják."


"Uram, néha ..."


"Ne mondd ezt! A cím La Casa Verde. Kérdezd Meg Juana Rivera."


"Aztán?"


"Hozzátok, hogy Washington veled."


"Mikor?"


"A következő gépre, hogy Ensenada."


Nem látta az összeszorított ököllel.


"Nyikolaj!" Sólyom sóhajtott. Azt gyanítja, hogy komolytalan.


Letettem. Zárás után egy esetben a Fülöp-szigeteken, hogy a szaga, mint a túlérett kókusz, az övé volt repült San Diego a Hawaii csak két nappal ezelőtt. Ő csak a kezdet volt, hogy megszabaduljon a törés, az izmok pedig a feszültség a psziché. A gyilkosság soha nem kellemes, az meghaladta a kvóta Mo. Meg.


A legjobb, hogy dobja ki a szemem, a fejem körül - segítségével egy csapat gyönyörű csillagok, San Diego, hogy lőni egy TV-sorozat. De most...


Felhívtam az eladót, hogy elmondod neki, hogy a szerencsétlen színváltozás, a gyors növekedés a terv, s kérte, hogy készítse el a számlát. Majd hívtam a reptéren kiderült, hogy a következő géppel Ensenada volna, hogy hagyja el a másfél óra.


Ha félbeszakítom a tüskés zuhany, majd csak lesz képes rá.


* * *


Baja California a farkát, hogy lóg le a Kaliforniai megfelelő. Úgy tűnt, senki sem tudja, mit kell tenni. Ez volt a vita tárgya között az usa, Mexikó, sok éven át. Miután hónapos alkudozás feletti tulajdonjogát a sivatagban szalag, a Mexikóiak végre engedett, s beleegyezett, hogy vigye vissza.


Ő hátradőlt az ülésben, s aludt a kis repülőtéri egy dirt strip közelében egy apró halászfalu nevű Ensenada. A szó tulajdonképpen azt jelenti, hogy "bay" vagy "kis patak" ha érdekes kis dolgok.


Amikor kimentem a gépen ragyogó, napsütéses szent, a fényerő olyan erős volt, hogy napszemüveget.


Egy új Mustang taxi parkolt odakint az operációs torony, valamint a sofőr telefonált neki, hogy vegye Ego vissza a városba. Miután áthaladtak nyomvályús utak, szavannákon benőtt sagebrush zsíros erdőben, végre jött a fő utcán a város.


A La Casa Verde - ami kellene, hogy legyen zöld, ha a spanyol még mindig jó, de igazából egy kicsit gyengült pasztell lime-volt a végén egy megereszkedett blokk, ahol feküdt napozó, mint egy gyík egy sziklán.


Kiszállt a taxiból, majd felvette a zsákot, s ment be az előcsarnokba. A motel sötét volt a ragyogó napsütésben, de azt látom, hogy a bajuszos tinédzser úgy tesz, mintha érdekelné az érkezés. Emu integetett neki, majd felvette a telefont.


"Livi". Volt egy lány, egy miniatűr központot.


"Tudja kapcsolni Senorita Juana Rivera?"


Volt egy kattintás, de hosszú gyűrű.


"Livi". Volt egy másik lány.


"Juan Rivera?"


"Neki."


"Beszél angolul?"


Voltak ingadozások. "Jess?"


Neki, behunyta a szemét. Ez lett volna egy olyan küldetésre. Megrázta a fejét, majd azt mondta, hogy a kód kifejezés, próbálok nem érzem abszurd:


"Október a nyolcadik hónap az évben."


"Elnézést, hogy mondta? Ó, igen! Aztán az alma érett."


"Jó lány! George Peabody." Ez volt a jelenlegi fedőneve, de Hawke nem kérdezte meg, hogy változik az ego. Szóval én még mindig George Peabody.


"Ah, Senor Peabody." Volt, örülök, hogy hallom, hogy a akcentusa volt, eltűnt. "Hol vagy?"


"Az előtérben vagyok," mondtam. "Ha nem áll jól neki?"


"Nem, nem!" mondta gyorsan. "Lent leszek."


"A korláthoz," sóhajtottam, kinézett a sötét áramlás a társalgóban, ahol a férfi a pult mögött volt törölgette a kezét.


Megfordult, elindult a sötét bárban. A csapos rám nézett. "Senor?"


"Pisco Sour," mondtam.


Ő bólintott


aztán kiderült, hogy csináld.


Éreztem, hogy a nehéz légi mozgó halkan a hátam mögött, így az illata friss citrom nekem. Megfordult, látta, hogy egy karcsú, sötét szemű, sötét hajú lány, húszas évei közepén járó, a szinte világító sápadt, fehér bőr, hogy tavirózsák általában.


"George" - mondta a spanyol. Olyan volt, mint "Hór-hé!".


"Juana?" Mondtam neki, helyesen kiejteni az ego között félúton, a "h", illetve a "w".


Ő fogta meg a kezemet. Elfogadom. Aztán rámutatott egy asztal a fal mellett.


Jöttünk fel. Ő volt az elegáns, tiszta, nagyon nőies. A teste karcsú, szép alakú. Ee lábát is. "A jó öreg Sas!" Én is gondoltam rá. Hogyan szoktál neki!


Játszani ezt a játékot.


Rendelt egy jeges teát, letelepedett egy székre, s hajolt előre, a szeme ragyog. "Most. Mit jelent ez az egész?"


Az övé, ő a fejét rázta. "Fogalmam sincs. A superior Washingtonban, majd rövid minket."


"Mikor?"


"Ma este."


Az arca üres volt. "De ez azt jelenti, hogy nem lesz ma itt."


"Es verdad".


Szájába esett kinyitni. "Akkor nem lesz ideje..." A szája bezárult.


"Mi, Juana?"


Arca rózsaszín volt. "Ő egy olvidado nekem."


"Rövid a memóriád," mondtam, befejeztem a pisco sour. Gyönyörű Aguardiente, gondoltam. Egy napon lesz, hogy látogassa meg Pisco, Peru.


A keltem fel. "Csomagolj, Johanna. Visszük a következő járatra."


"De valamit tudnod kell arról, hogy a küldetés..."


A "drog" - mondtam.


"Persze, a drogokról"


"A Földközi-Tengerre. Megyünk Spanyolországba."


A szája alakult o.


"Síelni."


Ivott jeges teát. "Meg tudná ismételni?"


Soha nem tettem.


Aztán átvert. A szeme világít. "Ah! Persze, a Sierra Nevada! Van egy első osztályú ski resort közelében Granada."


Megnéztem.


"Tudsz síelni?" kérdezte.


Ez volt az a nap, ez a kérdés. "Mit csinálsz?"


"Nagyon jó," mondta békésen.


Szerény, azt hittem. Ő nyugodtan azt mondta, " majd megengedhet magának."


A csapos figyel. Juana kacsintottam rá, majd kacsintott a reuma. Gyönyörű volt, finomított, illetve elérhető.


* * *


Ahogy kilépett, egy villanó fényt visszaveri a puska csöve felhívta a tekintete, hogy a fekete lyuk a végén. Ez az ember hazudik lapos a tető körül egy forró sikátor, az utca túloldalán, de tudtam, hogy ő volt középen, a középső a hatálya egója hatálya alá.


Ő megdermedt egy pillanatra. Aztán kidobta, hogy Juana oldalán pedig galamb az ellenkező irány felé, a menedék, az ajtóban. A lövés hallatszott ki az utca túloldalán.


"Várj!" Hé hívta ki őt.


"De Nick..."


"Csönd!" Azt sziszegte.


Gyorsan menekül a lobby ablak. Betakartam, majd kinézett az ablakon. Hol a puska csöve fogott vele újra. A férfi még mindig a tetőn, a raktár.


A férje közeledett a fegyvert, felemelte a puskát, majd újra lőtt. Esetlenül szemét ásta be a fából készült szerkezet őszinte fenti Juana fejét. Most mászott vissza az ajtóban. "Jó kislány!" Én is gondoltam rá.


Mikor tűnt fel újra, a férfi eltűnt.


Hallottam a futó lába. Átnéztem a poros ablakon, látta, hogy egy férfi fekete öltönyben jön ki a boltban, az utcán, s néztem a helyet, ahol a mesterlövész várt ránk.


Futott a hotel körül, integet Juana, hogy maradj, majd felment a méteráru bolt lépcsőn, kettesével, a legfelső emeleten.


Túl késő. Elment.


Semmi sem maradt a tetőn, de sok Mexikói csikket, majd egy sombrero vett két nappal korábban a boltból alatt.


"Idegen" - mondta a két férfi a boltban, egy ember, egy kövér hasa, s egy mosolygó arc. Gonzalez.


"Turista?"


"Igen."


"Le tudja írni az ego?"


Gonzalez vállat vont. "A magasság. Barna hajú. Barna szem. A sovány ember. Ideges."


Ez minden.


Juana vitte félre a szálloda halljában, miközben vártunk, hogy egy taxit, hogy minket választ el minket a reptérre.


"Itt volt két nappal ezelőtt, hogy" az apám azt mondta.


"Jobb?"


"Mióta vagy itt?"


A túra."


"Gondolod, hogy tudja, ki vagy te?"


A szeme összeszűkült. Ő vette rá, mint egy sértés. Ő volt a Latin, gyönyörű, tele tűzzel. "Nem hiszem!" Azt mondta felháborodottan.


Nem hiszem, hogy ez sértés volt.


"Mit dolgoztál, mielőtt felvették a kapcsolatot arról, hogy ezt a feladatot?"


"Egy csepp a kábítószer".


"Megtörni?"


Ő bólintott, csökkenti a szeme.


"Ez?"


"Igen." Állát dacosan emelte.


"Az összeset?"


"Talán," mondta kitérően.


Megfordult, kinézett a kapu tetején a méteráru boltban.


"Igen," egyeztem bele. "Azt hiszem, talán igen."


Az arca eltorzult a dühtől.


Ee megragadta a könyökét. A taxi megérkezett. Szerencse, Hogy Nick. Megmentett Ensenada cég Taxi.


"Gyerünk, Johanna. Következő megálló, Washington, DC."


Nagyon autoriter. Nem is kicsit.


Ő nyugodtan bemászott a taxi, villogó gyönyörű darab combot. De én szinte észre sem vette.


Két


Hawke ült a konzol a FEJSZE mozi kezelőpanelen nyomja a gombot, a beállítást lemezek. Egy gomb audio lejátszására. Egy szalag gombot. Egy gomb 16 mm-es film. Egy gombot az élő adás. Egy gomb, egy régi, fekete-fehér film.


Egy gomb a diák. Vagy, ha azt szeretné, hogy pihentesse a szemét, egy gomb, egy lágy női hang hangot intelligencia pontszámokat.


A beszélgetés ezen a ponton már egy kötetlen beszélgetést. A törölt minden a feje körül. Csak arra emlékszem, hogy én is észre, Juana Rivera vizuálisan, pedig nagyon szerettem. Azonban valamit a gondolatait úgy tűnt, előre meghatározott, előre tesztelt, de eredménytelen.


De gyönyörű volt, én pedig szeretem a szép nőket. Azt gondoltam: "Ha csak lehet törölni a hangja, mint egy Sólyom törölheti a felvételt, nem akarom hallani."


Brylev teljesen kiment, s előttünk volt egy kép a képernyőn, hogy részt varázsütésre megjelent a jajgatása.


"Enrico Corelli," egy lágy női hang azt mondta, a kép villant fel. Volt egy fényképet hozott, körülbelül tizenöt évvel ezelőtt, majd felrobbantotta a legkisebb része egy nagyobb képet. A háttér jelenet volt a Vatikán rotunda.


"Fényképezett, például 1954-ben," a hang folytatta. "Ez az utolsó fennmaradt fénykép Corelli. A többi, az ego fotókat vettem egy csomó pénzt. A vizsgálat nem bizonyítja, hogy a pénz a maffia kasszából. De ez az, amit hisznek."


A szemei sokáig tartott, de vigyázz, nézd meg a képet. Az arc szinte megkülönböztethetetlen. Az arcvonások meglehetősen egyszerű: sötét haj, erős álla, arca, alakja különbségtétel nélkül. Volt megjegyzett a egója, mint a legjobb az volna, hanem azért, mert ez volt az átkozott annyiszor körül egy ilyen kis darab grainy film, ott volt szinte semmi benne, hogy lehet összpontosítani.


Egy térkép villant fel. Volt egy térkép Korzika. A város Basria felvázolt egy kör.


"Megállapítható, hogy Enrico Corelli itt él, az külvárosában Basria, Korzika, a villa épült a Napóleoni korszak. Van egy személyzete tíz alkalmazottak, valamint két testőr. Él egy nő, akit Tina Bergson.


"Corelli negyvenöt éves. Dolgozott az olasz kormány a Rím, de kirúgták egy pár hónappal később. Volt röviden házas, de az ego nő meghalt tüdőgyulladásban, amikor Corelli nem működik. Undorító, ő kezdett el dolgozni a bandatagok hamisítók, majd száműzték tolvaj az Egyesült Államokban, akik született Szicíliában volt maffia tagjai, New York-ban, Chicago-ban. Ő stahl jó végrehajtója egy nagyon jó üzletember őket. Ha a gyógyszertár lánc jött létre, ő volt az egyik első ember, hogy nyitott egy pont a flow, Nápoly közelében.


"A kábítószer-hálózat virágzott az 1960-as években, de a végére az az idő, Corelli Stahl volt a kulcsa az egész maffia lánc.


"Velük, hogy megtudja, hogy ő más volt a szeretője. Egyet akart megölni ego, amikor dobta őt egy másik nő bagoly. Volt, később kiderült, belefulladt a Nápolyi-Öbölre."


A térkép eltűnt, valamint egy luxus jacht körülbelül 180 méter hosszú, tele a képernyőt egy szép színes dia.


"Ez Corelli yachtján, Vagyok. Ő vitorlák alatt a Franciaország lobogója alatt. Corelli tartja magát, a polgár, a Korzika, bár született Milánóban."


Egy kép, egy nagy villa most jelent meg a képernyőn.


"A Corelli Ház. Bár csak két testőr őr, ego, Ego manor folyamatosan ellenőriznek a fél tucat fegyveres."


Egy új kép villant fel. Egy test feküdt a fűben. Többször is rálőttek. A hulla felismerhetetlen, de a megjelenése a maradványait, úgy döntöttem, hogy a golyók, hogy a hit volt dummy golyók-a hagyományos golyó vágva lapátok a levél X. dumdum Golyókat, viszont a gomba egy vágás, elpusztítva a formáját, amikor elérik a célt .


"Volt egy francia ügynök egy Emil Ferenc. Megpróbált betörni Villa Corelli, mint a birtok neve. Úgy tűnik, ő fedezte fel a járőrök, majd megölték."


Aztán egy kép a elhagyatott, sivatagi, mint vidéken jelent meg a képernyőn. A lencse nagyított egy alak áll közel a fenséges Lombardia nyár, az egyetlen fa, bármilyen méretben a láthatáron. Mint ez a szám nőtt, lehetett látni, hogy az az ember volt, meghatározhatatlan korú, de meglehetősen magas, erős testfelépítésű. Az arca árnyékban.


"Enrico Corelli. Ez áll a legközelebb a kép, hogy valakinek sikerült fénykép az elmúlt tíz évben. A kép egy teleszkópos lencse a biztonságos lehívás pont a szemközti dombon. Bár az arca nem tudják megkülönböztetni, hogy az ember teste nem látható . Szerint a számítógép becslések, Alenka egója volt, 182, magasság-6 méter, ült egyenesen, illetve egészségügyi kiváló végén a hadsereg."


A képernyő elsötétült. Aztán egy filmet indult. Volt egy jelenet a parton, esetleg a francia Riviérán. Egy gyönyörű szőke lány egy apró bikini parádéztak a homokban, imbolygott a csípőjét, mint a hosszú, szőke haj hullott a vállára. Elhallgatott egy pillanatra, aztán elfordult, mintha valaki már beszélt vele. Nézett a kamerába, majd elmosolyodott.


"Tina Bergson. Hé, huszonhárom éves. Svédországban született, költözött Rómába, ahol volt egy rövid, de sikertelen filmes karrierje.


Akkor, két éve költözött Svájcba, ahol ő is benne volt a pénz, manipuláció, úgy tűnik, a haszon, a maffia, vagy valamilyen szervezet, mint a maffia. Elfogták, de soha nem állították a bíróság elé. A legtöbb pénzt, azt mondta, hogy megváltoztak a kezét, hogy segítsen neki megszökni a Svájci hatóságok.


Hamarosan után kapta magát, hogy a Enrico Corelli ház. Corelli, nem feleségül, de ő az állandó társa. Beszél svéd, francia, olasz, spanyol, csakúgy, mint az angol. Ee IQ-ja azt mondta, hogy 145 az eredmények alapján a tényleges teszt venni, amikor ő töltött ki egy Svájci bank állást, a kérelmet. Ő egy nagy síelő ."


A film, már villog a síléc lejtőn. Neki kellett ismernem, hogy nagyon jó volt. Nem csoda, hogy Ay akartam tölteni a téli hónapokban a sípályán; úgy tűnt, szereti a sportot.


Még egy térkép jelent meg a képernyőn. Megmutatta a világnak a Mercator vetítés egy vonal fut a Közel-Keleten, hogy Törökország, Törökország, hogy Szicília, Szicília, hogy Korzika, a Riviéra, vissza Korzika, majd Portugáliába, onnan Kubába. akkor Közép-Mexikó, majd a San Diego-i Kalifornia.


A kábítószer-lánc.


"Sok változás történt, a fő kábítószer-ellátási lánc az elmúlt néhány évben. Általában nehéz drogok kezdődik a Keleti, végül pedig a nyugati, szerte a Földközi-Tengerre, ahol ők dolgoznak fel. Az irányítást a lánc van rögzítve Korzika, csak egy megálló előtt a legfontosabb feldolgozás a Riviérán. A drogot, majd vissza, hogy Korzika, majd Kuba keresztül három megálló: Portugália, Marokkó vagy Algéria.


Az új térkép. Rámutatott, hogy Korzika újra.


"Ezek a statisztikák, a forgalmazási vonalak nyúlnak vissza, hogy a Közel-Keleten, valamint további, a végső cél, a Nyugat. Pénzt nyugatról jön ide, hogy hol van, akkor között oszlik meg a linkek a hálózat."


A lencse nagyított az a térkép, amely megmutatja a Corelli ingatlan egy külvárosában Basria, körülvéve egy kör.


"Rico Corelli az a személy, aki irányítja a lánc. Ő kapja a parancsokat a Szicília, ahol egy helyettes gengszter irányítja a keleti fele a smash. Ne a nyugati irányítja a többi törni, ráadásul elterjedt."


A kép eltűnt, s Szergej világít.


Mi némán ült egy darabig.


Sólyom megköszörülte a torkát.


"Érdekes" - mondta.


"Egyetemi," Johanna-mondta.


"Egyetértek vele" - folytatta.


Sólyom rossz szemmel nézik. "Ez csak egy tájékoztató."


"Mi a helyzet Corelli?" Juana kérdezte.


Sólyom behunyta a szemét, s rázta vissza a kényelmes, forgatható szék.


"A maffiózók váltak elégedetlen a nyereség a kábítószer-program," a Sólyom-mondta végül. "Hat hónappal ezelőtt elkezdtek küldött emberek belülről kifelé, hogy teszteljék a rendszert intelligencia. Corelli került egy jelentős összeg - szerint túlságosan is a választ. De a Szicíliai második nem hiszem, hogy a helyzet javítására. A találkozón döntés született arról, hogy Corelli volna, hogy távozzon. Egy személy volt, küldött, hogy üsse meg, de eltűnt a mezőkön keresztül a látás. Látta, mi történt, hogy az úgynevezett árok ügynök, aki megpróbált betörni a birtokot.


"Akkor a maffia capos úgy döntöttek, hogy megtámadják Corelli keresztül Tina Bergson. A nyomozó azt állítja, hogy a Svájci próbálta letartóztatni egyszer Basria egy régi Svájci felelős. De Odin testőrök Corelli közbe, megmentve Tina. Ők majd elvitte a nyomozó magát egy közeli strand, kötve ego, s megengedte neki, hogy várni a dagályt, hogy kapcsolja be, mielőtt megfulladok. Ez az ember megszökött, majd balra Korzika, soha nem tért vissza ."


Felemelte a kezét.


"Nick?"


"Honnan tudjuk ezt?"


"Corelli mondta."


"Közvetlenül?"


Sólyom sóhajtott. "Van valaki, aki közel Corelli, bár még sosem láttam. Corelli adta ki az információt, saját kezdeményezésére."


"Miért nem?" Juana kérdezte.


"Azt mondta, hogy hagyja el örökre."


"Hogy mentse magát, a lány?" Megkérdeztem.


"Egyszerűen fantasztikus. Kap menedékjogot az egyesült Államokban."


"Cserébe...?"


"Az egész parancssorban, akkor a megfelelő lánc, hogyan működik."


"Honnan tudjuk, hogy ez nem csapda?" Megkérdeztem.


"Nem." Sólyom nyitotta ki a szemét lustán. "Szavazást, ahol az enter". Megfordult, hogy Juana.


Ő bólintott.


"A szakértelem, meg kell, hogy megtudja, ha Corelli elmondani az igazat - vagy ha ő vezet minket egy ösvény."


Nagyot sóhajtott. Néha Hawk előadásmód reménytelenül Viktoriánus.


Juana figyelmen kívül hagyja a szavakat. "Ki fogom deríteni."


"Volt valami telepített?" Megkérdeztem.


"Találkozunk a Sol y Nieve. A sípálya Spanyolországban. Mondtam én neked?"


"Röviden"


Sólyom hátradőlt. "Minden évben Tina Bergson megy ez a síközpont, valamint a Corelli megy vele. Költenek egy hónapban."


"Megy ott, mint Rico Corelli?"


"nem. Nem tudjuk, hogy milyen nevet használ. De tudjuk, hogy mindig megy. Pedig Corelli akarja, hogy ott találkozunk."


"Lehet, hogy ez egy csapda," azt motyogta.


"Természetesen" Sólyom mondta. "Ezért vagy te itt, Nick. Hang miért a képen a FEJSZÉT".


"Vár csapás."


Ő bólintott. "Tegyük fel, hogy a maffiózók tudott Corelli terveit. Nem szeretik, ha a szám egy enforcer


az első kábítószer-szakértő? "


Ő megdörzsölte az állát. "Hogyan látja a kapcsolatot?"


Sólyom azt mondta: "van egy ember a Malaga. Van egy fiú, a Sol y Nieve. Corelli testőrök meg fogja közelíteni őt. Találkozik az ember, Malaga, ő el fogja intézni, hogy egy találkozót, hogy a fiú a központban. Akkor fog találkozni Corelli szemtől szembe."


Biccentett neki. "Aztán?"


"Akkor Miss Rivera lesz vége *


"Készült az útlevél?"


"AX Azonosító vannak dokumentumok. Még mindig George Peabody, de most, hogy egy profi fotós."


"Uram, nem is tudom irányítani egy Brownie-t, nemhogy egy Hasselblad!"


"Ezek a kamerák megbízható ma! Ők is jó, hogy ha tudod az alapokat. Te pedig, Miss Rivera, a modell-fotós. A papírokat kész. Égési ih után emlékezés a múltra."


"Vagyok, pózol, meztelen?" Juana kérdezte.


Sólyom volt döbbenve. Ego kék szeme kitágult. Ő volt az utolsó a régieket, egy teljesen elnyomott ember egy olyan társadalomban, ahol a szexuális szabadság, ez a szabály. "Kedves lányom!"


"Vajon jelentenek a meztelen?" Kérdeztem gyorsan.


"Természetesen," mondta. "A szakmai értelemben. Ha én játszom a szerepet játszom vele."


Hawke arca megváltozott a színe. Nagyon piros. Bámulta a kezét egy kín a statikus. "Ha már csináltam," tette közbeszóltazt.


Neki, kuncogott. "Folytasd."


"Tudom, hogy nem bánja, hogy állítsa be a fedelet, mint egy házastársi csapat," mondta gyorsan, a szeme ragyog.


"Uram," - mondtam.


"Mr and Mrs. George Peabody Millert Falls, MN."


"Imádom!" Juana-mondta halkan.


"Gyűlölöm!" Csak morgott. "Ez túlzás! Pedig ez bonyodalmakat okoz!"


"De ez megkönnyíti a Rivera cselekedni, ha kell." Hawke arca kipirult újra.


"Nem értem a logikát!"


"Egy hajadon lány, mint Miss Rivera..."


"Elegem van belőle!" Juana megszakad.


"... Sokkal nehezebb lesz, ó, megfigyelte, mondjuk, mint egy házas nő. Látod?"


Az övé feküdt, arccal lefelé a homokba. Tényleg látom, hogy a torz logika.


Sólyom kiderült, hogy Juana. "Tetszik?"


"Teljesen." Mosolygott bájosan.


Sólyom bólintott elégedetten. Aztán rám nézett. "Az esetleges hátrányokat?"


A fenébe vele! "Úgy néz ki, megbízható," mondtam. "Van, hogy valamiféle riasztó," folytatta. "Úgy értem, ha minden szétesik. Azt akarom, hogy képes legyen megmenteni Juana, a bőr, nem számít, hogy mit."


"Van itt egy férfi, Granada, csak fél órányira fekszik az üdülőhelytől. Malaga tájékoztatja."


"Valójában. Ez fedezi."


"Tudna küldeni kódolt üzenetet keresztül, Granada."


"Rendben," mondtam. Megfordult, hogy Juana. "Van valami, hogy megbeszéljük?"


Úgy nézett rám, majd a Sólyom.


"Azt hiszem, nem. Ő lesz találkoztam a karjaiban, amíg nem találkozunk Úr Corelli. Akkor majd rajta."


* * *


Csak elbóbiskoltam, amikor ott volt egy éles kopogás a bezárt ajtó, ami elválasztja az a szobát az Juana van.


A keltem fel. "Igen?"


"Nick!" - suttogta.


"Mi van?"


"Ablak."


Neki, megfordult. "Mi ez?"


"Nézz ki."


Elérte a váll pisztolytáska lógott az ágy lábánál. Odament az ablakhoz, miközben az árnyékban, majd összebújva akár nyögés. Húzza vissza a függönyt, a hordó a luger, ő is belenézett a sötét utcára.


Az utca túloldalán volt egy Cadillac, a legjobb autó a környéken.


A nen volt egy ember ül a sofőr mellé, aki közvetlenül velem szemben. Aztán, amint látta, hogy a másik ember sietett az utca túloldalán, a Cadillac, röviden beszélt a sofőrrel, majd bemászott a hátsó ülésen.


A caddy kezdett fel s vezette gyorsan az utcán, jobbra fordul a sarkon.


Az övé ment vissza a fal választotta el a szobák.


"Felismerte az ego?" Sl-kérdeztem.


"igen. Őt, láttam, hogy ki a kocsi körül egy pillanattal ezelőtt. Úgy nézett ki a szoba -, vagy a tiéd. Az ő egója arcát látta. Aztán sietett, hogy a szálloda halljában."


"Ki volt?"


"Láttam - ego a Dulles repülőtérre ma nem, hogy mikor. Amikor megérkeztünk. Volt egy kis bőr aktatáska. Körül őket, ahol fel egy fegyver, egy távcső."


"Jó kislány" - mondta szórakozottan.


Volt egy szünet. "Most mit csináljunk?"


"Menj aludni!" - mondtam. "Legalább tudjuk, hogy mit tudnak."


"Nem egy ego?"


"Washingtonban? Ez egy nagy város."


"Nick!"


"Menj aludni, Johanna." Az eltűnt egy nap alatt. "Szép Álmokat!"


Neki, hallottam, morogva alatt a lélegzetét, majd elsétált a nap. Egy-két pillanat múlva később azt hallotta, hogy a nyikorog az ágy, mint ő mászott be, majd leült.


Aztán ott volt a csend.


Ült az ablaknál, nézi, várja. De nem jött senki.


Három


Átmentünk az alacsony lábánál, majd leszállt egy reptér közelében Malaga. Egy taxi driver vezetett minket a városba keresztül egy örvény miniatűr Európai autók teljesen ingyenes.


Mi maradt az egyik legfontosabb szálloda a városban, kilátással a kikötőre, a Malaga. Számos kereskedelmi hajók élvezetekkel összekötött csónak vagy lehorgonyzott közelében, gondozott kikötők.


Juana fáradt volt. Bezárkózott a másik oldalra, aludt egyet, majd lezuhanyozott. Neki azonnal elment, a FEJSZE biztonságos házban.


Volt egy kis irodában, egy ház, egy háztömbnyire


utcán, majd a sarkon.


"Építése, javítása," a táblát a nap. RSS. RAMIREZ KELLY


Neki, teljesen.


"Quién es?"


"Senior Peabody."


"Neki."


Kinyílt az ajtó. Volt Mitch Kelly.


"Szia, Kelly," mondtam.


"Jó napot, uram." Úgy vigyorgott, s engedj be. Akkor nézett fel, majd le a sötét, antik folyosón, ő gondosan bezárta az ajtót.


Neki, nézett az irodában. Kicsi volt, csak egy kopott íróasztal, egy halom régi iratszekrények, majd egy ajtó vezet a fürdőszobába. Az asztal mögött, egy ablak nézett ki, a kikötő felett, valamint a város Malaga.


Kelly hátba veregetett. "Nem látom őket, vadászgörény, mint kiderült, a vörös-narancs esetben, Nick."


Ez történt Görögországban. "Öt évvel ezelőtt, tényleg?"


"Valójában. Sólyom azt mondta, hogy jössz."


Kinyitotta a fiókot, egy jó pár Bausch & Lomb 30x távcső, amely nyomott elgondolkodva a kezében.


"Lehet, hogy van egy hírem a maga számára."


"Jaj?"


Letette a poharat, a szemei pedig kiderült, hogy a kikötőben. Rájöttem, hogy nézi a hajókat, mikor bekopogtam hozzá.


Kelly led TOPOR a Malaga legalább három évig. Ego feladata az volt, hogy tudom, mi pedig, aki jön-megy szerte Malaga.


Nézett át ego vállát. Tanulmányozta az öröm dock központjában, a kikötő. Úgy tűnt, különösen érdekel a sok jacht horgonyoz valahol a közepén.


"A hang az egész" - mondta. "Ez Vagyok. Corelli Jachtok".


Eszembe jutott, hogy a képen láttam volna őt a TOPOR központja.


Átadta a távcsövet. Ez volt az ego, hogy koncentrált rá. Kiváló volt; Ő nagyon jól látta, hogy a jachtot. Néhány legénység tagjai voltak nyüzsgő körül a fedélzeten. Minden csendes volt, békés a fedélzeten. Lehet látni egy sor kabinok a fő fedélzet két sor portholes, ami azt jelentette, hogy a kabinok voltak található két fedélzet alatt.


Volt egy nagy, gyönyörű yachtján. A francia zászló a stern.


Mitch Kelly leült a székre, majd zörrentette meg a papír. Őt, tudtam, hogy ő akarta, hogy figyeljen arra, amit mondott. Ott volt, hogy adja neki a parancsot, látta, hogy valaki egy pulóvert, nadrágot, gyere ki a fő kabin, valamint a teraszra. Egy nő volt, hosszú szőke haja. Nagyon busty volt egy kis derék, a szűk, testhezálló nadrág, hogy a vázolt combok, far maradt semmi a képzelet. Az említett kék nadrág, Nem volt jó lábak. A bőre volt, tisztességes, sima, a szeme kék. Kilépett a napsütötte szent fény, ő tette a sötét szemüveget, majd szórakozottan tartott ki az ih a helyszínen.


"Tina Bergson," mondta hangosan.


Kelly kinyújtotta a nyakát, s szembe nézett ki az ablakon, hunyorogva a napfénytől, & nb. "Igen, valószínűleg."


"Egy tökéletes lány" - mondtam.


"A másik dolog a Nick Carter," Kelly szimatolt. "Hogy vagy?"


"Csak azt teszem, amit az ember Washingtonban azt mondta," azt motyogta.


"Ez jött tegnap" - Kelly azt mondta, remeg a papírt.


Széttépte a tekintete el Tina Bergson karcsú vállú, pulóver borított ládát, hogy vonakodva bár, de leeresztette a távcsövet. Kelly vette fel, megfordult a székkel, valamint koncentrált ih a Tina Bergson, míg ő olvassa el a begépelt adatokat.


CALLIE. RAMIREZ KELLY. 3 PASEO ZAFIO. ÉRKEZÉS KEDDEN A FEDÉLZETEN VAGYOK. A FELHASZNÁLÓ KÉSZEN ÁLL. TINA BERGSON HOZZA EGO, HOGY A JACHTOT. KÉSŐBB LÉTREHOZZA SKI TALÁLKOZÓ EGY KÁBÍTÓSZER-SZAKÉRTŐ.


"Római orra!" - ismételje meg vigyorogva.


"Ez a Corelli becenév," Kelly azt mondta. "Elég giccses, nem?"


"Elég elcsépelt, igen." Római Orra volt egy Indián főnök.


"Corelli tartja magát egy kitaszított. Tudod - a maffia."


Úgy nézett ismét az üzenetet. "Ítélve a megfogalmazás, azt hiszem, találkozni akar velem, igaz?"


"Valójában. Tudja, hogy a szállodában. Már el is küldtem neki egy üzenetet."


"Amikor ő is ott lesz?"


"Úgy volt, hogy vegye fel a hallban délben." Kelly rápillantott az órájára. "Hogy ad egy fél órát."


"Mi a helyzet Juana?"


"Ő tud várni. Ez egy előzetes vizsgálat."


Az övé, ő vállat vont. "Mi ez a képtelenség?"


"Római Mys féltem. Azt hiszem, azt akarja tudni, hogy követik."


Vagy ha lehet, gondoltam.


* * *


Vártam őt a folyosón délben.


Amikor belépett, minden szem az előcsarnokban volt, a nem, a nők keresnek, a felháborodás, a férfi keresi a kamat. A helyiek az asztalnál hirtelen barátságos Lotharios.


Felállt, majd odasétált hozzá. "Miss Bergson," mondta neki az angol.


"Igen," válaszolta, hogy csak egy enyhe akcentussal. "Késésben vagyok. Nagyon sajnálom."


"Megéri várni rád" - mondtam.


Úgy nézett rám hidegen. Azt hitte, hogy a jéghegyek, a fjordok. "Akkor?"


"Igen", mondtam.


Lett pedig vezetett körbe a folyosón, aztán a fényes napsugár a Bryliv Sziget.


"Ez éppen ellentétes a téren" - mondta. "Sétálhatunk"


Ő bólintott, majd elvette a kezét bátran. Végtére is, az övé volt Európában. Adott egy ego megjegyzés nélkül. Minden spanyol szemmel fordult levélben, hogy üdvözölje a ketten - engem csodálattal, nekem az irigységtől.


"Ez egy gyönyörű nap", mondta, vesz egy mély lélegzetet.


"Tetszik Malaga?"A szeme úgy vonzotta az arcát.


"Ó, igen", mondta. "A lusta, valamint könnyű itt. Imádom napos brylev. Szeretem őt melegen."


Azt mondta, hogy ez


de azt nem említette. "Milyen volt a hajó kirándulás?"


Sóhajtott. "Elkapott bennünket a vihar le a Costa Bravara. Különben..."


"A tiéd meg az elvtárs?"


Úgy nézett rám elgondolkodva. "Roman Úr?"


"Roman Úr." A színjáték folytatódik.


"Látni fogod, hogy az ego hamarosan."


"Gondolom, síelés,"mondtam, ahogy közeledtünk a marina bár.


"Imádom!" Mosolygott. "Te is?"


"Mérsékelten", mondtam. "Leginkább az Egyesült Államokban. Aspen. Stowe. *


"Azt akarom, hogy Amerika egy nap," Tina Bergson azt mondta, neki kék a szeme meleg, bámul rám meredten.


"Talán Mr-er, Római - fog valamit mondani erről."


Nevetett. A fogai tökéletesek. "Talán valóban." Úgy nézett rám élesen. "Azt hiszem, hogy jól ki fogunk jönni egymással."


Akkor voltunk a vízparton, a fiatalember pedig a végén állt a figyelmet, irányítja a hozzáállása Tina Bergson. Volt elég vékony, de úgy nézett ki, szívós, erős. Volt, göndör fekete haj, valamint egy a ceruza vékony bajusz.


"Senorita," mondta. Kinyújtotta a kezét, hogy segítsen neki, le a kis, karcsú motorcsónak kötve a kikötőbe.


"Köszönöm, Bertillo," mondta halkan. "Ez Peabody," mondta em, rám mutat.


"Senor," Bertillo mondta. Ego szeme sötét, intelligens.


Neki aztán leugrott után Tina Bergson aztán Bertillo elment, elvitte a motort, majd tettünk egy arc, hogy a jacht háromszáz méterre.


A bay csillogott a napfényben, sirályok felkapta hulladék a partról, ahogy átvágunk a víz, repültek dühösen az égre, fröccsenő minket a tengervíz.


Néhány perccel később, már meg volt kötve, hogy a jachtot. A neve, Vagyok, lehet, hogy láttam már. Felettünk, két matróz nézett le, majd leesett a létráról. Megmásztuk a fedélzeten.


Az utastérben a fő fedélzeten, amely arra szolgál, mint a fő társalgó, látta, hogy egy izmos férfi ül egy kényelmes fotel. Ő szivarozott, amitől glória kék füst forma ego fejét.


Bementünk. Felállt, a nagy cél emelkedik a füstfelhő. Tina! üdvözölte őt, s mosolygott a reuma.


"Ez Peabody az amerikai Kontinensen," mondta. "Peabody, Mr ... izé ... a Római".


Körülnéztem. A környezet gyönyörű volt.


Nevetett, majd kezet nyújtott. Ego hatalma volt szilárd. "Peabody, az, gondolom, síelni?"


Biccentett neki. "Csinálok egy szlalom."


"Szóval Tina. Az övé is, de nem sokáig. Töltünk egy kis időt, a Sol y Nieve. Gondolom, te is ott leszel?"


"Neki."


"A társaddal?"


"Igen."


"Ez a fickó. Megértette, hogy a találkozó?"


"Ő egy nő."


"Egyszerű?"


"A társam egy nő. Ő megérti."


Azt vizsgálták, melyet a "Római orr". A képen láttam, rájöttem, hogy könnyen lehet, hogy ő már Rico Corelli. Sőt, szinte biztos volt benne, hogy Rico volt Corelli. Ő volt a korban, bár ő nem jött el az ő korában annyira, mint a legtöbb férfi az e-mail üzlet.


"Én mindig is jó kapcsolatom volt az Amerikaiak," Corelli mondta.


Tina mosolygott. "Mindig."


"Bízunk benne, hogy a jelenlét az országban" - mondtam. "Legalább az övé, én megértem, hogy..."


Corelli emelte fel a kezét. "Remélem, hogy az utazás. Ha meg tudunk egyezni."


"Csak egy találkozó" - mondtam. "A ski resort."


Ő bólintott.


"Mi az oka, hogy a megbeszélést?" Kérdeztem élesen.


"Biztonság" ugatott egyet, szuszogva a szivart. A sűrű füst kezdett vándorolni a kunyhó körül.


"Úgy tűnik, elég biztonságos." Hajolt előre, majd halkan megszólalt, s nyomatékosan. "Biztosíthatom, hogy amíg én itt vagyok, a biztonság nem lesz probléma."


Egy halvány mosoly cikáztak át az ajkai. "Valószínűleg nem."


A pincér hozta az italokat. Az övé, hátradőlt. A találkozón megvitatták, majd megállapodott. Nagyon egyszerű volna, hogy kapcsolatba lépjen vele a resort and hozza Juana mentén.


Ittunk.


Beszéltünk arról, hogy valami mást. Tizenöt perc telt el. Végül, Tina állt fel.


"Azt hiszem, Mr nagyon szeretnének visszatérni a hotelbe."


Biccentett neki. "Köszönjük, hogy időt, Roman Úr. Alig várom, hogy egy teljesebb vita a hó az országot."


Néztünk egymásra, majd megfordult, hogy távozzon. Tina jött át nekem, majd elvette a kezét.


"Sajnálom, hogy nem mehetek vissza a partra veled. De Bertillo elviszi vissza."


Lassan megrázta a kezét. "Köszönöm nektek a kedves vendéglátást."


Voltunk a fedélzeten, majd lementem a hajót. Integetett nekem a fedélzeten, mint a hajó kezdett forogni, s elindult a kikötő kocsmában.


Mi volna, hogy már csak ötven métert, amikor egy hirtelen kiáltás a jacht. Megdöbbentő hang gyorsan terjedt, s folyamatosan át a víz felszínén.


Megfordult, gyorsan. "Hagyd Abba, Bertillo!"


Neki, látta, hogy Tina menj körbe a tornaterem, ahol elhagyta. A lány megbotlott.


Egy sor narancs villog kitört a kabinban, majd egy dörgedelmes bumm.


Hallottam a sikolyát.


Még egy lövés hallatszott, s látta, hogy Tina Bergson esik a fedélzeten, a hangja vágva közepén hasa sikoly.


Egy alak sötét ruha volt, gyorsan haladnak át a fedélzeten, mint egy ember, egy hajó.


egy párduc, átugrott a korláton, a túloldalon a vízbe. Elővettem a fegyvert, de nem tudtam lőni vele rendesen.


"Menj körül a hajót!" Bertillo förmedtem rá.


Meglepődtem, megijedtem, de képes arra, rálőtt a motorcsónak, mi pedig záporoztak a jobb oldalon a mimmo íj, a jacht.


Csak a buborékok mutatott, ahol a férfi a búvárruha volna. Elment a búvárruha van, ez nyilvánvaló volt. Örökre elment.


Köröztünk egy teljes percet, de nem jött be.


Felment a lépcsőn a fedélzetre, ahol a négy legénység körül Tina, aki lihegve, de halkan nyögött. A pulóver válla nedves gyorsan száradó vér.


Ő vezette be a szalonba.


A nagy ember a földön feküdt. Az Ego a cél az volt, szinte teljesen elpusztította a lövéseket. Meghalt, mielőtt a padlóra esett.


Kint volt a parton, de a férfi a búvárruha nem volt ott.


Bevitték egy hajót a parttól, s felhívta Kelly. Ő is megdöbbent, de volt egy pro. Ő azonnal felhívta a Malaga Őr.


Tina nyitotta ki a szemét.


"Ez fáj!" morgolódott.


Aztán meglátta a vért, majd elájult.


Négy


Mitch Kelly kinyitotta az alsó fiókban a szekrényekben. Látta, hogy min megyek keresztül. Néztem, ahogy kicipzározta a bőrtok, hogy tartott a vezeték nélküli adó.


Volt egy szép kis szett: Japán gyártmány, a félvezető tranzisztorok. Majdnem a holdra, aztán gyere vissza.


Ez hummed egy pár pillanatig, azután megfordult, az ego, amíg bemelegszik. Ő nem nézett rám, de dolgoznia kell, felvette a kapcsolatot FEJSZE után néhány előzetes hívások, valamint röviden beszélgetett a szolgáltató AX Monitor használata a szokásos R / T halandzsa.


"Van egy Sólyom."


Ez volt a válasz, hogy " Uram?" A harag volt, alig tartalmazott.


"Nick, ez nem egy hivatalos hívjon! Neki, én tudni akarom..."


"Tiszták vagyunk?"


"Igen."


"Csetepaté".


"Ez igaz." Hawke Stahl hangja óvatos volt. "Mi van, Nick? Mindig pillangók, ha megfelelnek a biztonsági intézkedéseket."


"Ki szervezte ezt a küldetést? Kincstár?"


"Tudod, hogy nem vagyok felhatalmazva, hogy beszélj."


"Fura szaga van."


"Mondd még egyszer?"


"Valami bűzlik! Corelli halott."


"Meghalt?" Szünet. "Ah, a kedves."


"Ki szervezte ezt?" Kérdeztem újra.


"Nem tudom..."


"Ez egy csapda volt. Aki elintézte használt engem megölni Corelli."


"Nem létezik! Ó, ő, tudom, hogy érted."


"Nézze csak, uram, kérlek! Ha a maffia tiszta, akkor valamit rosszul ment a rész. Ha Corelli volt egy játék, akkor a Kincstár volt a csalás."


"Biztos, hogy halott?" Sólyom kérdezte élesen. Az ego hangja, azt jelentette, hogy kiheverte a kezdeti sokkot.


"A fél fejét lebontották? - Ó, igen. - Meghalt, uram."


"A társam?"


"Életben van, de ő sérült."


"Azt hiszem, ez volt a helyes dolog, amit tehetek," Hawke-mondta. "Római irányítani, ellenőrizni, Corelli."


"Római vezérlés által fizetett a maffia!"


"Miklós..." ő utasítottál nekem.


"Fontold meg, uram, hogy a településen Oroszország felett."


"Nyugodj meg, Nick. Jelentkezem, amint tudok, hogy egy pár embert."


"Miss Rivera, s neki nem lesz elérhető további hozzászólás."


"Maradj ott! Azt akarom, hogy ez egyértelmű."


"Ez már tisztáztuk, Sólyom. Vagy talán pontosabb kifejezés szerepel a térképen. Viszlát."


"Nick!"


Én jegyzett meg.


Kelly megdöbbentette a beszélgetés között, Hawk, meg én. Ő nem szállt szándékos engedetlenség. Ezért beszélt a jelentéktelen dolgokat. Ment az asztalához, majd leült. Ő tanult, én feszülten várja a tetőre, hogy összeomlás rajtam.


"Azt hiszem, ez volt a FEJSZÉT?" végre felhívott.


"Azt hiszem, de nem tudom."


"Szivárgás?"


Lenézett a kezére. "Talán."


"Mi van a lánnyal?"


"Juana? Tényleg nem tudok róla. Ha ő is benne volt, ő már rég halott lesz."


"Hová mész?"


Neki, kiderült, hogy nap. "Menjünk vissza a szállodába. Nem csoda, ha ő is ott lesz."


Ő volt. Ő is hallotta turkált a szobában, amint neki adta a fele a szobában. Legalább olyan volt, mint nem. Csak, hogy biztos legyen benne, hogy a Lugger költözött a szomszédos nap.


"Juana?" Mondtam csendesen.


"Ah. Nick?"


"Mr."


"Na, milyen volt?"


Volt Juana, oké. Láttam a hangját. Ő támogatta Lugera, aki úgy döntött, hogy ha ő lett volna a gyilkos, ő már elment Malaga, mivel a részvétel a színjáték lett volna kész.


Kinyitotta az ajtót, s ment be. Ő volt öltözve, egy nagyon szigorú, de jól néz ki az a ruha, ami utalt arra, hogy íze, meg a pénz, de nem volt drága. Ő mosolygott, ami azt jelentette, hogy nem tudott semmit arról, Corelli.


"Fáradtnak tűnsz, Nick."


"Neki. Friss energia."


"Miért nem?"


Felemelte őt az ágy szélén, rám nézett, Nem. A szálloda van a legtöbb a világon, amikor olvas az arcát. Megfordult, hogy szembenézzen velem, az erős napfény a Malaga ömlik nem, világító minden részletét az arcát.


"Rico Corelli halott."


Az arca elsápadt. Ha dolgozott, Nem volt kiváló irányítást artériás rendszer. Minden fiziológus


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


Azt fogja mondani, hogy az artériás rendszer akaratlan.


"Meghalt? Egy jachton?"


Biccentett neki. "Egy karakter egy búvárruha."


"Mi az a nő, aki tanul vele?"


"Tina Bergson sérült meg, de még él. Úgy nézett ki, mint egy beállítás, Johanna."


"Most mit csináljunk?"


"Várunk" - mondtam. "A szavak, a Sólyom. Már beszámoltak."


Rám nézett. "Látta a férfit, aki megölte Corelli?"


"Csak az ego sziluett."


"Úgy nézett ki, mint az, aki lelőtte minket Ensenada?"


Az övé, ő vállat vont. "Az ego még soha nem láttam egyiket sem."


"Lehet, hogy a férfi az autóban Washingtonban."


"Ebben az időben volt rajta ruha. Ő lehet az egyetlen. Az is lehet, hogy Barry Goldwater Szenátor."


Juana nem törődtek vele. "Felszedett minket a Ensenada, majd követett minket, hogy Malaga keresztül Washington." Most ő volt a pozitív, mind úgy nézett ki, nyíltan rám.


"Talán."


"Itt kell lennie!"


"Ha te mondod."


Megmozdult felém egészen addig, amíg centire tőlem. "Azt mondták, te vagy a legjobb. Hogy hagyhattad, hogy ez történjen?"


A tekintete azon volt a hangsúly, Nem, nem teszi lehetővé semmilyen kifejezés, hogy megmutassa az arcomon. De volt olyan sok harag van bennem, hogy a hullámok érzelem kell, kinyúlt, hogy megérintse őt, mert ő húzódni, mint ha azt várta, hogy megütötte.


"Majd felejtsd el, hogy valaha is ezt mondta."


Ő húzta össze magát, majd megrázta a fejét komoran. "Nem"


Megcsörrent a telefon.


"Kelly itt," mondta a hang. "Én vagyok a kapcsolatot Tina Bergson."


"Jaj?"


"A Polgári Őr vitte, hogy egy magánklinikán, nem messze tőlünk, nem messze Alcazaba. Aztán az orvos kapja a fizetését."


"Milyen kényelmes."


"Magához tért. Látni akar."


Azt hittem, róla gyorsan. Jó. Add meg a címet."


"El kell vinni."


Jó. Majd vissza tizenöt perc múlva." Kelly, honnan a Polgári Őr tudom, hova vigyem?"


Kelly kuncogott. "Mi is van néhány körül őket."


Mosolyogva letette.


"Mi volt ez az egész?" Juana kérdezte. Még láthatóan megrendült a hír Corelli halála. Abban a pillanatban, hogy az apja úgy döntött, hogy ő ártatlan volt.


"Tina Bergson. Lábadozik. Majd én beszélek vele."


"Őt?"


A hotel, hogy Juana mindig látható. "Menj csak."


Megnyugodott. "Jó." Mosoly. "Kíváncsi voltam, mit fogsz tenni velem."


"Mint mindig, a beru tart vele. Te egy nagyon szép lány, én pedig szeretem a csinos lányok." Neki, kuncogott.


Tényleg elpirult. Azt hiszem, aggódott, hogy megint kérdezősködni a józan eszét.


* * *


Mitch Kelly részét azzal töltötte, hogy a meghajtó az irodába klinikák kérkedés, hogy Juana Rivera. Ő játszotta a szerepét, egy nagyon nyugodt, kifinomult, különleges ügynök. Sőt, charm nők, még akkor is, amikor nem játszott szerepet. Juana olyan elszántnak tűnt, hogy átfogja az ego törvény, nyilván segítségével érdeklődés Kelly ösztönöznek engem.


De én nem figyeltem eléggé, de nem volt időm gondolkodni.


Először dühös volt magára, amiért nem számít a termelés. Ez a mesterlövész működő Ensenada egy furcsa csapat figyel minket Washingtonban, azt kellett volna készülnünk baj a Malaga. Mielőtt azonban neki, azt hittem, hogy a gyilkosok voltak, miután Johanna, nem Corelli. Milyen ostoba!


Ez volt az, amit rájöttem, hogy az én gondolataim. A dudál a szarv az autón kívül végre hozott ki a kábult, s kezdte nézni, mimmo át a szűk utcák, a Malaga.


A kocsi megállt a járdán, s azon mentünk ki a valóságban. A klinikán található egy keskeny utca árnyékos a közvetlen napfényt, a környező épületek a nem. Az épület tiszta, jól karbantartott. Ez biztos, hogy nem része a nyomornegyedek, a Malaga.


Kelly lépett be a főbejáraton. Sétáltunk fel a kanyargós márvány lépcsőház, majd egy nő egy fehér egyenruha, egy meglehetősen félelmetes hátán, ki is beszélgettünk röviden Mitch Kelly ahogy beléptünk. Ahogy sétáltunk le a második emeleti folyosón, egy vékony férfi öltönyben, fekete nyakkendő köszöntötte Kelly egy nagy mosollyal.


Kelly szerint Dr. Hernandez, Tina Bergson kezelőorvosa. A Hernandez sugárzó mosoly, meg tudná mondani, hogy a pénz MINDIG fizetett az ego számlák hozott az ego teljes forraljuk, amikor köszöntötte a munkaadók rabszolgák.


"Hogy van?" Kelly kérte.


Hernandez hajtva a kezét előtte, vett egy mély lélegzetet, majd aggódik sokáig.


"Ez egy golyó ütötte seb, tudod. Egy ilyen seb néha tényleg szepszist okoz a véráramban. Szepszis miatt neheztelés, " mondta nekem, mintha ő lett volna a fő tökfej a csoportban. "Nem igazán hiszem, hogy ez jó. Isten segítségével, akkor gyere ki!"


"Milyen hamar?" Megkérdeztem.


"Néhány napig" - mondta Hernandez után egy pillanatnyi gondolkodás.


"Ó," - mondtam. "Akkor ez nem komoly."


Ego fekete szeme megvillant egy pillanatra. Aztán elmosolyodott egy aggódó, az érintett mosoly. "Elég komoly, Senor Peabody," ő intoned. Ez azt jelentette, hogy ő nem engedte el azonnal. El kellett fogadnom a tényt, hogy az ego ellenállás lehet, hogy orvosilag indokolt. Egy golyó ütötte seb lehet egy csúnya kis dolog. "De jó, hogy ő


"azért jött ide, azonnal", Hernandez folytatódott. Volt, szinte sokkos állapotban. Amikor a golyó, nem kell aggódnia, sokk."


Biccentett neki. "Mehetünk be hozzá?"


"Persze, persze", Hernandez sugárzott fordult Kelly, meg integetett nekik az ajtó felé a folyosón. "Kérem adja meg."


Kelly kinyitotta az ajtót, s belépett egy nagy, tágas szoba, egy kórházi ágy közepén. A függöny el volt húzva, s egy lámpa égett az éjjeliszekrényen.


Tina Bergson gyönyörű volt, még akkor is, ha ő volt csomagolva egy nagyon bonyolult fehér vászon ruhát, majd a mellkasát borította kórházi takaró. A haja bolyhos ki, mint a párna, a halo fonott arany.


Nem volt csukva volt a szeme, amikor beléptünk, de kinyitotta ih ahogy lenézett nem.


Őt akarta. "Mr" - mondta.


Biccentett neki. "Örülök, hogy látom, hogy nagyon jól nézel ki."


Megpróbált mosolyogni. "Volt... ", S könnyek szöktek a szemébe.


Vele ment neki. "Tina, szörnyű volt. Akarsz valamit elmondani?"


A hangja csak suttogás volt. "Nagyon szégyellem magam. Én..." nézett minket pleadingly.


Neki, megfordult. Jó. Világos a szoba. Beszélni akar velem egyedül."


Juana kiegyenesedett. "Majd én."


Találkozott a tekintetünk. "Maradj, Johanna. A többi, kifelé!"


Hernandez pedig Kelly engedelmesen ment keresztül a szobák egy nő egy fehér egyenruhát.


Elvette Tina kezét. "Mi az, Tina? Mit szégyellsz?"


- Elfordult tőlem. "A fogás," mondta. "A játékot játszottunk."


"Egy játék?" Juana hangja éles volt, sőt.


"Igen," Tina azt mondta idegesen.


"Mondd meg nekünk," az ai elrendelte.


"Ez volt Rico ötlet. Úgy értem, félt, de tudta, hogy valaki meg akar ölni ego."


"Honnan tudja?"


"Ezt már próbáltam."


Jó. Azt gyanította, hogy valaki meg akarta ölni ego. Mert az egója megállapodás velünk?"


"Igen," - suttogta.


"Ha tudná valaki, hogy elérje az egója, miért esett bele egy nyílt csapda?"


"Nem ő tette," Tina azt mondta. "Nem esnek bele a csapdába. Épp ez az."


Megfordult, nézte Juana. Egy furcsa gondolat jutott eszembe. Az apja facsart Tina kezemet.


"Gyerünk", felszólította őt.


"Nem Rico a hajón," Tina végül azt mondta, forgatni a szemét pleadingly.


Tack! Nem csoda, hogy minden olyan gyorsan történt!


"Nem?"


Az ember beszélt, hogy nem Rico Corelli. Ez egy olyan férfi, Rico volt ismert, évek óta. Ego neve Basillio di Vanessi. A Szicíliai.


"Mi a helyzet Riko? Volt ő a hajón?"


"nem. Rico a Sierra Nevada tornaterem. Amint a találkozó a jachton vége volt, mi volt, hogy értesíti az ego - aztán ő találkozik a ski resort. A megbeszélést egy teszt volt. A Rico-Hernini fedélzeten."


"Guernini?"


"igen. Egy-hogy is van ez? "iker!"


"Egy hasonmás," Johanna-mondta.


"Igen! Tudod, hogy megtudja, ha valaki megpróbált megölni Rico. Látod?"


Vagy ölj meg, gondoltam.


"Ez igaz."


"Szóval Vanessa, aki meghalt, nem Corelli?"


Azt mondta, hogy " Igen. Ez igaz."


Juana ellökött, s ott állt az ágy mellett. "Hazudsz," bekattant. "Tudom."


Tina fél ült fel az ágyban, a vad szemű. "Miért beszélsz így velem?"


"Te nem mondod el az igazat! Corelli halott! Meg akar verni minket egy hamis!"


"Ez nem igaz! Esküszöm!" Tina arca csupa verejték.


"Nem hiszem!" Juana préselt nehéz.


"Rico most a Sierra Nevada. Megjelent az ego egy yacht Valenciában. Be tudom bizonyítani"


"Hogyan?"


"A... a..." Tina lerobbant. A lány zokogni kezdett.


"Hogyan?" Juana kiáltott fel, fölé hajolok, s rázza a erőszakosan.


Tina megborzongott, majd felnyögött, ami fájt. A könnyei folyni. "Igaz!" zokogott. "Corelli él!" Most már nyíltan sírni. "A Valencia már rögzíti az ego elhagyja a jachton!"


Juana kiegyenesedett, szeme összeszűkült, de elégedett. "Tudjuk ellenőrizni."


Juana finoman lökte félre, így Nem értelmes tudván, nézd. Juana merész volt, de tetszett. Most már tudtuk, Corelli még életben volt.


"Hol van ő?" Azt kérdezte Tina.


"Mondtam. A Sierra Nevada." A szeme hengerelt vissza a horror.


"De..."


"Azt fogja mondani nekem, hogy hol találkozunk."


"Inkognitóban van a központban?"


Tina bólintott kétségbeesetten. "Igen, Igen! Ó, Peabody, sajnálom, hogy mi volt a baj."


"Meg kell, hogy" én csattant.


"Fog ott találkozni ego?"


"Mi vagyunk isten hozott!"


"Nem?" Az arca összeomlott.


A "nem!" volt a kategorikus.


"Miért, miért nem?"Sírni kezdett újra. "Ő... ő... ölj meg engem!"


"Igen," - mondtam csendesen. "Azt hiszem, igen."


Ötödik Fejezet


Nincs szükség arra, hogy a projekt gondolat-hullám körül az agy rá valaki más. Próbáltam ezt évek óta, de hiába. De abban a pillanatban tudtam, hogy csak azt kellene kommunikálni Juana Rivera keresztül agyi hullámok - igazi lelki érzékelés.


Ő fix a tekintetét az arcán lett figyelmes. Azt gondoltam, hogy " Jön a támogatás, Johanna." Te jó gyerek vagy;


Juana rám nézett, arca kipirult, mint aki zavarban volt, hogy egy ember nézi őt ilyen közelről.


Tudtam, hogy a fejemben, nem hatolt be neki. Azt hiszem, te vagy az én elveszett egy


egy srác.


A pokolba vele, gondolta végül. Van egy olyan érzésem, hogy elkapta.


Megfordult, hogy Tina aztán eltörte, "nem szabad!" mondta újra. "Vége van. Hazudtál utoljára. Nem találkozót."


Johanna szeme szűkült, ő pedig szinte követni hittem, folyamatok, mint ő bejárt a menetek játszani counterplay.


"Várj," mondta gyorsan. "Nem hagyhatjuk Spanyolország anélkül, hogy Mr. Corelli!"


Tina állítani, zokogott, úgy nézett rám reménykedve.


Bámult Juana, mint egy kert féreg egy friss saláta. "Ó, igen, tudjuk!" Mondtam dühösen. "Hazudtak nekünk, ez a szál."


"De mi a helyzet az információt, Corelli, hogy nekünk adja?"


"Nem kell."


"Nem kell, hogy" Juana könyörgött, hogy " de szükségem van rá! Az övé volt az, aki küldte őt. Csak egy testőr!"


Úgy nézett Tina látni, hogy elvette a kis dramatikus improvizáció. Lett egy néző egy gyors iramú tenisz mérkőzés.


"Értesítem a FEJSZÉT, "én morgott, csinál valamit, mint egy késő-antik Bogart. "Az orosz településen tiszta!"


"Hadd beszéljek velük!" - mondta Juana, már ideges. "Én sok mindent a vonalat!"


"Nem szabad beszélni, előtte" - mondtam vonakodva, integet Tina.


"Nem érdekel, ki hallja! Ez az én feladatom!"


Azt hittem róla, mintha mérlegelni a következményeket. Végül azt mondtam neki: "tényleg meg akar ismerkedni a Corelli?"


Juana bólintott. "Persze! Csak azért, mert tönkretetted az első találkozás..."


"Te is?" Én félbeszakítottam fordult Tina. "Mi a garancia rá, hogy fog találkozni az igazi Corelli, a Sierra Nevada?"


"Már mondtam! Tudni fogod, ha a megfelelő információk."


Az övé, ő vállat vont.


Juana megszakad. "Találkoznunk kell Corelli," mondta. "Ez nagyon fontos nekem!"


Jó lány, gondoltam. Tartja az arca közömbös, lehajolt Tina. "Próbáljuk meg újra!"


Lehunyta a szemét, a megkönnyebbülés, majd elmosolyodott.


"Meg kell szorosan működjön együtt velünk, Tina," az apja mondta. "Nincs okunk feltételezni, hogy a gyilkos most már menj haza. Meg akar majd ölni is."


Juana rossz szemmel nézik. "Miért nem? Ha Emu fizetett megölni Rico, Corelli dolgozott ki a szerződést."


"De ő biztosan megtudja, van a hiba. A maffia is tudja, hogy Corelli él - vagy meghalni. Aztán a vadász fog chase Tina -, hogy vezesse ego, hogy Corelli!"


Tina felhorkant.


"Tegyük őrök ebben a szobában, hogy" én bejelentette. "Megmondom Mitch Kelly."


"De egy képzett bérgyilkos tud beépülni sehol. Hogyan működik a gárda tudom, Hema, hogy kövesse?" Juana kérdezte.


A homloka ráncos. "Nem tudjuk, ki a gyilkos. Emu csak, hogy mindenki maradjon távol."


"De tudjuk," Tina azt mondta, hirtelen ült fel, aztán megrándult a fájdalomtól, a hirtelen mozdulat.


Juana odafordultam, a szájat tátott. "Tudod mit?"


"Ki a gyilkos. Ez egy ember, a neve Komar. Kell, hogy legyen. Ő egy profi gyilkos. Ego igazi neve Alfreddo Moscato."


"Honnan tudod?"


"Mert egy bérgyilkos megpróbált betörni Rico villa Korzikán hat hónappal ezelőtt. Sokan voltak a csapdák eszközöket, a falak mentén, így nem tudott bejutni. De amikor megpróbáltam, ő ütötte el a vezetékeket, hogy szedtek infravörös fotók. a képeket mutatott fel, majd rájött, hogy ez volt Moscato."


"Nem Rico Corelli tudom, Moscato?"


"nem. Soha nem találkoztak. Odin körül Riko emberek ismert Moscato."


"Szóval azt mondod, Moscato nem tudom, Corelli, a látvány, s azt hiszi, hogy ő ölte meg az ego."


Tina bólintott. "Nem hittem benne, de igen, én is azt mondanám."


"Mit tudsz te arról, Moscato? Bármit, ami segíthet azonosítani az ego?"


Tina arca rózsaszín. "Emu nagyon szereti a lányokat," mondta.


"Ennél több?"


"Emu, mint a párok," Tina fakadt ki, zavarban van.


"Párban?" Kérdeztem vidáman.


"Ez nem vicces!" Juana-mondta élesen.


Ő visszafordult, hogy Tina. "Van egy három emeletes szex szokás?"


"Igen," Tina azt mondta. "Hogy van hozzá köze. Minden egyes alkalommal, mielőtt elmegy dolgozni. Megnyugtatja az ego."


"Lehet, hogy használhatjuk ezt a tudást, hogy megtalálja őt, mielőtt ő talál meg minket."


"Ránk talál?" Juana megerősítette, tompán.


"Ő minden bizonnyal megpróbálja megtalálni az utat, hogy Corelli újra. Mert nem tudja, hogy az ego első látásra." Bámult ki a zsalugáteres ablak. "A legegyszerűbb módja annak, hogy elkapjon Corelli, hogy nézni minket."


Johanna szeme világít. "Aztán majd meglátjuk magunkat, Malaga, majd értünk jön."


"nem. Megtaláljuk az ego először." De el kellett intéznem valamit. "Tina, hogyan vehetem fel a kapcsolatot az igazi Corelli?"


Ő elfordult. "Meg kell várni, amíg ő hív."


"De honnan fogja tudni, hol vannak-úgy értem, rejtett ebben a speciális klinikára?"


A lány vállat vont. "Fog. Ezt garantálom"


"Nem akarom, hogy menjen fel egy sípálya várja ego ott van," mondtam.


"Az orvos azt mondta, minden rendben lesz pár nap múlva."


Biccentett neki. "Akkor várunk. Addig is megpróbáljuk lecsapja a Szúnyog. Azt szeretném, hogy eltűnjön, míg mi dolgozunk ezen a gyűlésen."


* * *


Ő gyorsan tájékoztatta Mitch Kelly


Egy perccel később ő volt a telefon, becsapó parancsnoka, a Malaga a rendelése tagja a Polgári Őr vigyáz Tina Bergson. Visszafelé a hotelbe, azt mondta Kelly az irányt műveletek.


Azt mondta, hogy ő még nem hallottam, hogy Ott volt a Malaga, de persze, hogy nem vettem észre valamit a környéken. Úgy gondolja, hogy az egója volt, hogy kritizálnak. Biztosítottam róla, hogy nem.


"A pokolba is," mondta. "Miért nem nézed meg?"


"Mi az alvilágba?"


"Malaga pörkölt," mondta. "Szavazás, ahol tanulnak a Szúnyog. Szabó, te meg Juana teljesen jogos. Lehet, hogy pár züllött expats próbálja felvenni a testőr. Van egy szerződés, hogy tudja, pörkölt, belül. Az ego neve Diego Perez. Nézd, elküldöm őt neked ma este. Csak körül."


Az övé, úgy nézett Juana, minden mesterkélt, s feszült a férfi sovinizmus ellen.


Jó. Próbáljuk meg."


Befejeztük az út csendben.


Amint visszaértünk a hotelbe, a telefon megszólalt.


Kelly volt.


"Odin. Megegyeztem Diego."


"Rendben."


"Ő öt láb hét hüvelyk magas, sima képű, egy kis bajuszt, de nagyon intelligens. Ne hagyd, hogy a kapcsolatok félrevezetni."


"Ez igaz"


"Kettő. Csak dekódolni egy Interpol jel."


"Az Interpol?"


"Elküldtem a leírás, hogy a halott ember együtt nyomtatja. Ez nem Corelli. Vanessa vagyok, oké."


Biccentett neki. "Szóval Tina igazat mond."


"igen. Sok szerencsét ma este, Nick."


* * *


Diego Perez kiderült, hogy pontosan mi Mitch Kelly volt leírt - egy sima képű escort típus, aki hordta, fényes, de a megfelelő ruhát, majd tartotta a folyamatos lényegtelen beszélgetések szórakoztatni a nők, ebben az esetben Juan Rivera.


"A neve Diego Perez," mondta nekem, mikor én őt.


"Hogy vagy?" Mondtam neki. "Ez a feleségem, Johanna."


"Fair lady" - mondta egy íj. Ellopott egy pillantást Juana. Próbálta tartani az arcát, még mindig, de láttam, hogy a harag épület belülről. Gyanította, viccelődtem vele.


"Kelly elmondta, a cél az esténket," Diego azt mondta, hamarosan rám egy jelentőségteljes pillantást.


"Hol is kezdjem?" Megkérdeztem.


Megnevezett egy helyet, majd hívtunk egy taxit, majd játszott egy játék, mint ez. Diego ült a Juana, sugárzó, illetve beszélget a spanyol, majd az angol. Nézett ki az ablakon.


A Malaga, tényleg nem tudom, hol bordélyba indult meg, ahol a klubok véget ért. Elkezdtünk egy étterem kilátással a Földközi-Tengerre, közvetlenül a kikötő, egy olyan területen, a város, a La Malagueta. A nap ment le a felszínen, a Földközi-Tenger, ettünk tenger gyümölcsei, nem ivott bort, konyakot. A pincérek égő gyertyák, színes szemüveg, éjjel esett.


"Van egy ötletem, Diego," mondtam.


"Egy gondolat?" Diego elkezdett mosolyogni. Emu tetszett, intrika.


"Én vagyok egy gazdag Amerikai turista. Ez látható, ahogy szórja a pénzt. A séta a feleségemmel. De unom már a feleségem. Azt akarom, hogy menj az ágyba, hogy nem csak, mint egy egyszerű parasztlány. Azt akarom, hogy két őket!"


Diego volt ragadtatva. "De hogy magyarázod meg a felesége jelenlétében, senor?"


"Veled van, Diego."


Ego arcát betört egy sugárzó mosolyt. "Ah!"


"Amikor megtaláljuk két lány, akik párban dolgoznak, kiderül, ha ih arra kérték, hogy végezze el az elmúlt napokban, főleg a tegnap este."


Diego arca tele volt csodálattal: "Akkor menjünk!"


"Valójában. Majd meglátjuk, mi lesz a következő."


Elindultunk, hogy a diszkóban a Malaga. Egy Európai disco lényegében egy sötét helyen, egy alacsony mennyezet, illetve nagyon kevés a windows. Kis asztal köré a platform közepén. A mennyezetről lógnak mindenféle csecsebecsékkel - moha szárított, övek, kötelek, harisnyatartó, papucs, melltartók, korbács, szinte mindent el lehet képzelni.


Mindig van egy hangos sztereó felvételt játszik valahol. Hangszóró zajt bocsátanak ki minden irányban, mintegy rejtett fülkékben. Stroboszkóp flash multi-színes fények, minden irányban. Színes diákat a meztelen testek, valamint a párok különböző pozíciókban a közösülés vagy vetített a falakra. A zaj, az fantasztikus.


Akkor a villogó fények kapcsolja ki, majd egy csoport gitáros adja meg a színpadon. Egy férfi vagy női flamenco táncos jelenik meg.


Éjfélre, mi telt el egy fél tucat helyen, negatív eredménnyel.


"Minden rendben?" Egy idő után Diego-kérdeztem.


"Semmi, uram," mondta. "Van egy csomó a nők elérhető-egyágyas, kétágyas, még akkor is, háromágyas, de az utóbbi időben még senki nem végzett háromágyas."


"Szóval újra megpróbálhatjuk."


"Elfogyott a helyén." Diego szemeit. "Azt hiszem, meg kell próbálnunk Torremolinos."


"Hol van?"


"Egy kicsit délebbre. A Costa del Sol".


"Több, diszkók?"


"A legjobb. Élő. Állat. Züllött."


Biccentett neki. "Ez jól hangzik. Menjünk."


Például, egy-harminc beléptünk egy hely, ahol le félig a fő utcán Torremolinos. Volt egy sötét hely. A ketrecbe zárt állatok voltak, fel-alá járkálást, a ketrec lógott a mennyezetről, a bejárat közelében bár.


Világító festett székek, asztalok csillogott a sötétben. A flamenco táncos eltűnt a szokásos stride


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


s egy kis szakasza a szoba közepén. Egy dia két eksztatikus leszbikus volt a falra vetült. Erősített gitár zene versenyzett a féktelen gyászoljuk egy korábban nem létező énekes egy látszólagos kísérlet, hogy kábító minden mecénások.


Leültünk, rendeltünk sangria, s nézte.


Diego eltűnt.


Juana én bámult egymásra.


A kéz megragadta a vállam. Ő megpördült körül, meglepett a váratlan emberi kapcsolatot.


"Én, a" Diego-mondta a fülembe.


Megérintette Juana kezét, figyelmeztette őt, hogy maradjon ott, majd Diego a sötétségbe. Volt egy kis ajtó az oldalon a disco. Diego vezetett keresztül, majd sétáltunk le egy sötét folyosón egy szobában a végén. Egy nő, meghatározhatatlan korú, egy koszos, rongyos flamenco öltönyben ült az asztalnál. A nyögés a feje fölött, egy gyenge elektromos brylev izzott. Nem volt fekete a haja, fekete a szeme, fekete karikás őket.


"Bianca," Diego-mondta. "Ez az ember."


Bianca mosolygott tiredly. "Én, mint te," mondta.


Mosolygott rá. "Az elvtárs?"


"Ő nem olyan jó, mint ő, de ő is ott lesz."


"A neve?"


"Carla". A lány vállat vont.


"Bianca," mondtam. "Van, hogy jó. Nem akarom, hogy pazarolja a pénzt."


"Ne pazarolja a pénzt, Bianca pedig Carla!" a nő felhorkant. "Jók vagyunk. Nagyon jó."


"Nem akarom, hogy amatőrök!" Mondtam neki. "Tudni akarom, ha már dolgoztunk együtt."


"Persze együtt dolgozunk," Bianca azt mondta, integetett egy megnyugtató keze rám. "Ne aggódj emiatt. Fogjuk osztani a pénzt."


"Mennyi?"


"Hét ezer pesetát fejenként."


"Ez nagyon sok! Tudnod kell, hogy ha jó vagy!"


"Figyelj, kérdezz meg valakit ..."


Diego azt mondta, " Aki, Bianca? Van valami javaslata?"


"Persze, hogy van ajánlásokat! Ez a Francia él, Marbella."


Az övé, ő a fejét rázta. "Nem hiszem, hogy minden Francia!"


Nevetett. "Ez jó. A gyerekeket!"


Diego pedig megvonta a vállát.


"Hé" - mondta. "Volt egy, hogy mi volt tegnap! Carla neki. Egy igazi gazember volt! Ő mindent tud! Azonnal! Ó, én mondom nektek..."


"Ki volt?"


Ő rossz szemmel nézik. "Nem tudom. Ő nem árulja el a nevét. Ő egy sötét fickó. Tudod. Úgy néz ki, olasz, vagy valami. Nem beszélek spanyolul."


Megnéztem Diego, ő pedig csökkentette a fedelét, az egyik szeme.


"Hol lakik?"Megkérdeztem.


"Elmentünk a villa nyíltan itt Torremolinos."


Elérte a táskámba, kivettem tíz ezer pesetát. "Add meg a címet, hogy" azt mondta,"ha a tízezer."


A szeme kitágult, s látta, hogy az izzadság tört ki a homlokán. A szája nedves volt a nyál. Volt, szakadt között, kapzsiság, majd óvatosan. Most, hogy ő is gyanította, hogy az övé lehet, hogy több, mint egy ügyfél különös szexuális vágyait. De több volt a pénz érdekli, mint kétséges.


Elérte a pénzt.


"Cím?"


"Nem tudom a címét... elviszlek oda."


Visszaadtam neki a pénzt, majd visszavonta ötezer rubel. "A többi amikor odaértünk, Bianca."


Diego értetlenül. "Senor. Mi a helyzet a többi senora? A...?"


"Menj vissza, Diego, s vidd haza fél óra múlva."


Azt gondolta, hogy ha valaki figyelte Diego, követni fogják őt Juana vissza a szállodába.


Bianca megragadtam a karját, majd kimentünk a hátsó ajtón a disco.


Nagyon sötét volt odakint. Neon világít az épület előtt, de a hátsó majdnem sötét van.


Bianca azt mondta: "itt Várj!"


Ő balra, majd fél perccel később egy taxi megállt a ház integetett nekem.


A sel mellette, szaglás, a dohos szag a smink, neki az üveget, meg a ruháit.


Beszélt a taxisofőr, szomorú szemű Viejo egy sapkát, majd elhajtott, kanyargós keresztül a szűk utcákon vezetett lábánál, a város szélén. Elhagytuk a spa részleg Torremolinos lépett kertvárosi lakóövezetben.


Tíz perccel később, Bianca hajolt előre, megérintette a taxi sofőr a vállát.


"Aqua! A szavazások eredményei".


Ő hívott egy taxit.


"Az ott?" Megkérdeztem, Bianca, azonosítása a villa mutatott.


Ő bólintott.


"Egy ember lakik ott, egyedül?"Megkérdeztem.


"Ez a valóság. Nincs senki más."


Ey átadott neki öt ezer pesetát, van egy taxit, kifizette a sofőrt, majd intett nekik, hogy mindkét úton.


A taxi elment.


Megnéztem a vállán oldaltáska. A Luger várt.


A villa Bianca rögzített volt egy kis stukkó ház körül gondozott kert. Volt egy nyitott kapu a ház előtt.


A férje bejött.


A ház sötét volt.


Ez volt iktatva. Nyilvánvaló volt, hogy az utas a ház vagy kívül, vagy alszik a szemetet.


Kinéztem az ablakon, láttam a konyha, étkező.


A második ablakot nyitott rá egy hálószoba, valamint, hogy valaki alszik az egyik.


Néztem körül, hogy senki se figyel. Aztán, hogy, mint a kis zaj, mint lehetséges, elment a konyha ablakban, majd megpróbálta kinyitni.


Meglepetésemre megjelent, majd elrepült.


Sikerült.


Szex a villában volt, csempézett, az ráesett egy hang nélkül. Rajzoltam


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


Elővettem a Luger, majd az ajtó felé a folyosón a hátsó konyhában.


A hálószoba ajtó résnyire nyitva volt. Gyorsan végigsétált a nem a hálóba, észrevette, hogy egy kapcsolót, az ablak mellett. Ő hozta a darab, hogy az ágy kapcsolva brylev.


"Állj" - mondtam, arra gondolva, hogy talán egy pisztoly kéznél.


Semmi mozgás. Semmi. Megnéztem. Szergej, aki árvíz a szobában, megmutatta, hogy mi történt, én pedig éreztem, hogy rossz. Az ember, aki hazudott a szemetet, már nem volt ott. A párna, ágynemű löktek fel, hogy nézel ki, mint egy alvó.


Érezte, egy pillanatra teljesen pánikba, elértem a fény kialszik, az ego.


A hang mögöttem jött, hogy túl gyors. Bár ő megpördült, amilyen gyorsan csak tudott, fordult a Luger elkapni, aki volt, az övé nem fejeztem be mozog. Volt sötétségbe borult a pillanatban, amikor egy nehéz fémtárgyat, üsd meg a koponyát.


Az első dolog, amit jöttem rá, amikor magához tért, az volt, hogy nem kaptam levegőt. Aztán rájöttem, hogy a fejem fáj is. A harmadik dolog, amit éreztem az a pozíció, amelyben a testem volt csavarodva. Az övé volt, egy nagyon szűk tér, alig elég hely a fájó csontok.


Azt lihegte, próbál lélegezni tiszta levegő, a köd, a mérgező füst, amely körülvett engem.


Kinyitottam a szemem, láttam, először semmit. A szemem fájt, homályos, valamint koncentráltnak. Hirtelen rájöttem, hogy nem tudtam mozgatni a kezét, lábát.


Próbál ülni őszinte, láttam a félhomályban, hogy már az első ülésen egy nagyon kis Volkswagen. A motor járt, de az autó nem mozog.


Köhögött, majd megpróbálta tisztázni a torkát, de nem tudott.


Kipufogógáz! A gondolat villant át az agyamon, aztán ült fel hirtelen, körülnézett, észrevette az első alkalom, hogy a tömlő állt be a majdnem zárt ablakon.


A kipufogógáz ömlött át a tömlőt a népies autó. Eleget tudott arról, hogy ezek az autók, hogy tudják, hogy gyakorlatilag a levegő -, víz-szűk belső. Az érkezés szén-monoxid, nem kell sok idő.


A smink meg volt kötve a szoros kötél kötött össze úgy, hogy én hasonlított egy bika kergeti a bika kutya. Felém nyúlt, meg akarják szerezni a kulcsot az indítóban, hogy a csavar, de nem tudott manőverezni a bokám elég magas belül az autó határait, hogy elérje a kulcs.


Úgy hevert lihegve a kétségbeesés. Tudtam, hogy nem lenne időm, hogy levegőt friss levegő a tüdőmben.


Tudtam, hogy van egy Szúnyog odakint vár, s miután öt vagy tíz kilométert ment a garázsba, kinyitotta a kocsi ajtaját, kikapcsolta a motort, el valahol a szállítás. Teljesen átvert engem!


Tudtam elérni a bokáját a jobb kezemmel, de nem tudtam felemelni az ih elég magas ahhoz, hogy érintse meg az acél penge ragasztva, a bokám. Ő csúszott ki a helyet, majd nyomja meg a sebességváltó kart, majdnem elvesztette az ego alakja.


Aztán egy acél penge hozzáért.


Elvesztettem az eszméletem egy pillanatra, majd az egész testét gyötörte egy kínzó köhögés. Nem volt időm egyáltalán.


A kard jött ki, s próbált vágni a kötelet tartja a bokáját. Egy perccel később, elszakadt a kötél. Nem tudott többé lélegezni, s visszatartja a lélegzetét. Sötétség kezdett esni minden oldalról. Alig tudta mozgatni az ujjait most.


Szén-monoxid-továbbra is folyik be a kocsiba.


Aztán a lába csodálatos módon megjelent. Ih lökte el a csuklóját, majd rálépett a gázpedált az egyik lábát. Volkswagen ugrott, de a megfélemlítés tartott.


Megfordult, a sebességváltó kart, hogy az oldalon lefelé fordított, majd tegye le a lábát a gázról újra.


A Volkswagen lövés a zárt garázs ajtó csapódott nem.


De az ajtó nem nyílt ki, bár hallottam, hogy a repedés a fa.


A Volkswagen vitte előre.


A látásom ismét elhalványult, de nem tudott sokat látni. A tüdő beleremegtek, a mérgező levegő mintavétel.


Megint szünet.


A nap költözött szét.


Odakint láttam az éjszaka. Előre.


A Volkswagen fordított megint, s a nyitott ajtók lőtte ki a felhajtóra. Megcsúszott egy stop nyílt területen. Friss levegő ömlött be az ablakon.


Tőle jobbra, egy hirtelen nagy narancs láng megelőzte a lövés zaját.


Elvágta a köteleket a csuklóján, majd kiszabadította a csuklóját. Kitépte az ajtót gördült le az ablakot, a köhögés, a friss levegő. Egy perccel később, az volt a kormány a kezemben. A Volkswagen lendült körül, világít a szent fény, amelyek arra irányultak, hogy az egó az a hely, ahonnan a lövés jött.


Valaki sikoltott. Még egy lövés hallatszott ki. Ő vezette át a felhajtón a gyep felé a bozót nőtt, közel a garázsban. Amikor láttam, láttam, hogy egy emberi sziluett ugrik ki a körül, a bokrok, majd futtassa a gyepen. Ez volt az a Volkswagen ami tartotta mutatott neki.


Elfordította egyszer, a riadt arcát megvilágította a kocsi fényes fényszóró. Volt egy rövid, sötét, kerek arcú férfi, vastag szemöldök, hosszú pajesz, valamint egy szúnyog - tátott szájjal a kék szakáll.


Újra lőtt, de elvétette, s erősen a gáz. A Volkswagen léptünk előre.


Moscato zigza


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


gged próbál menedéket találjanak egy kis udvar. Elértem a gázpedált, s arra kényszerítette, hogy a Népi menni, amilyen gyorsan csak tudtam. Neki, látta, hogy neki ugrik a falnak, majd ugorj át nem.


Levette a lábát a gázpedálon, majd hirtelen nyomta a megfélemlítés gombot. A Volkswagen oldalra fordult, kiásta a fű, nekicsapódott a falnak.


A kerék a gyomrom, de nem elég gyorsan ahhoz, hogy komoly kárt tenni magamban.


Felmászott a kocsi körül, majd felugrott a falra, vizsgálja a kusza növényzet, bokrok a következő udvaron.


Senki nem volt a láthatáron.


Mentem vissza a házba ment be. A szobájában van, azt is látni, ahol Komarov tartotta meg, hova rejtette előtt megütött. Megtaláltam a Luger a földön, ahol az ego elejtette.


Ego felvette, aztán elindult a hálószoba, azt tervezi, hogy csapdát Moscato. Előbb vagy utóbb, a gmu-vissza kell jönnie.


Hirtelen rájöttem, hogy nem voltam egyedül a házban.


Egy ember állt a folyosón, mosolyog rám.


Az első dolog, amit meglátott, egy Webley Mark VI, nagyon halálos fegyver. Szinte azonnal, a szeme középpontjában az ember kezében a fegyvert.


Volt egy nagy, impozáns férfi a diagonál esőkabát. Megbicsaklott a Webley, szinte mellékesen, mintha semmi több, mint egy névjegykártya, az ego mutatott egyenesen rám az életben.


Hat


Volt egy hosszú, majdnem sovány arc, sötét szemű, hullámos haj, ami leesett hanyagul a szemét. Ugyanakkor, bár az ego jellemzői voltak mozdulatlanul kifejezéstelen maszk a szenvtelenség, az ajkai voltak, ferde sík mosoly.


"Repült" - mondta szomorúan, nagyon Brit angol. "Most, hogy a leghülyébb dolog volt a részedről, hogy a gmu menekülés."


Emu integetett neki, óvatos, hogy nem cél a saját őt. "Kérlek, hogy néz ki az arcom?"


"mi van? Ah!" Mosolygott. Webley csúszott be az oldalsó zseb, egy öves payt, majd eltűnt. "Te Amerikai vagy, ugye?" Úgy tűnt, elszomorított a gondolat.


"igen. Nincs értelme azzal vádol, hogy menekül. Ha nem berontott a folyosón, mint a K E II., az ego megölte volna őt!"


Ő vállat vont. "Hát, néha megtörténik, nem?" "Mit gondolsz? Utána megyünk?" Van esély?"


"Már messze innen" - mondtam. "Attól tartok, lehet, hogy felejtsd el az ego."


Tanult meg jól. "Nem ismerős, haver. A CIA? A katonai hírszerzés?"


Őt nyugodtan azt mondta: "én vagyok egy Amerikai turista. Miről beszélsz?"


Nevetett. Adam ego apple-pattant fel-le, mint a cél dőlt vissza. Volt egy nagy, jóképű férfi a tipikus Angol stílusban, egy tweed kabát. "Nincs a leghalványabb ötlete, ugye?"


Nagyot sóhajtott. "A francba, a szabó. A Lelkész. Barry Lelkész. Egy Brit állampolgár. A nyaralás Spanyolországban. Te meg én?"


"George Peabody. Hasonlóképpen, a magabiztos."


Adott egy elkeseredett vigyor. "Hülyeség."


"A dell magát, igen," mondta ő is mosolyogva. "Sötét van itt. Akarod, hogy felderítsék az ego?"


"Bocsásson meg, kérem?"


"Tessék, itt az ego. Tudod. Várjuk az ego itt."


"Ah. Fenntartani a megfigyelések? Igenlő a válasz. Teljesen egyetértek veled, ókor."


"Hívj fel George."


Ő felhorkant. "Akkor George."


Az övé, ő vállat vont. "Várunk." Odament az ágyhoz, s leült a szélére.


Sétált el mellettem, majd összeesett a párnán, hátradőlve ellen, a kopjafa. Hallottam, ahogy matat a zsebében. Elővett egy csomag spanyol cigarettát, pattant egyet a száját, de gyorsan világít egy hosszú viasz gyufa. Bocsánatot kérek. A füst?"


Az övé, ő a fejét rázta. "Kilép".


"Hogyan jutott be az első helyen?" "Mi van?" kérdezte hirtelen.


"KI?" Ő elfintorodott, mert tudta, hogy milyen hülyén hangzott. De mindig ott volt a biztonság.


"Egy szúnyog," Lelkész azt mondta, mint aki teljesen alkalmatlan.


Az akarja, hogy lásd az utat, hogy a megfelelő fedezet. "Ez a nő él a Malaga," mondtam. "Házas, hogy egy üzletember tudom. Azonban, ha a férje elkezdett játszani Svájcban a szeretőjével, a nő úgy döntött, hogy viszonya volt a férfi, akit egy Szúnyog. Most zsarolni, fenyegetni, hogy mondd meg neki, az ih viszonya van a férje. A nevében eljáró senora, hogy a Szúnyog, hogy ne add fel az ego-szeres papír zsarolás ."


Cigaretta füst a levegőbe emelkedett. Sötét volt, de látni lehetett, hogy Pap mosolygott a zűrzavar. Ő vigyorgott újra, nagyon halkan, nagyon megvetően.


"Tudod, hogy kell használni kliséket," mondta a beszélgetés. "George? George, szükség van erre?"


"Kért egy igaz történet. Ez egy igaz történet." Ő felé fordult. "Te is?"


"Ah. Neki." Vett egy mély lélegzetet. "Nos, Komarov, aki ismert, hogy nekem sok szempontból, de nem annyira, mint egy nagy rajongó."


"Hát," mondtam félénken.


"Többnyire ismert, mint a prezzolata pisztoly. Ez egy törött latinul Tut férfi / Ego, az igazi neve Alfreddo Moscato, ezért Szúnyog. Ego keresztül küldték Rím itt dolgozni Spanyolországban, de nem tudom, hogy milyen munkát. Szúnyog a Nápolyi eredetű "


"De miért vadászik rá?"


"Ez


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


Először úgy volt, hogy egy nem-katonai ügy, de most kiderült egy félkatonai viszony. Komarov jelentette, az egyik a férfi, a Rím hat hónappal ezelőtt megölte ego."


"Majd Odin Po találkozik az ember?"


"A katonai hírszerzés," Lelkész mondta szárazon. "Aggódunk a kábítószer-kereskedelem a Földközi-Tengeren. A fegyveres erők vannak tele. Próbáltuk megállítani az ego mindkét irányban kezdete óta a második világháború. Voltunk jelenleg a csővezeték, amikor Három ölte meg Moscato." Lelkész szünetel elgondolkodva.


Biccentett neki. "Látom. Elnézést."


"Spanyolországban voltam, amikor a múlt héten kaptunk egy bejelentést, hogy egy Szúnyog volt itt. Próbáltam megtalálni, de nem sikerült. Aztán csak ma este elfogyott a vezet ő fedezte fel, hogy beszéltél, hogy egy prostituált, hogy őt kéne Neki, csak kihallgatta után ment vissza a diszkóban, majd jött egy.


"A katonai hírszerzés?" Már megszoktam. "Az MI6?"


"Öt." Mosolygott. "Nagyon jó megfigyelő vagy, ha belegondolsz, hogy az MI6. A hatodik, természetesen, kémkedés. A felső öt elhárításán. Igaz? Most, nem zavarom meg arról, hogy az adott AZONOSÍTÓT, mert tudom, hogy a Jenkik nagyon lelkiismeretes volt arról, hogy biztonság, meg minden. Ez azonban nem nehezíti a kapcsolatunk. Azt javaslom, hogy a munka párhuzamosan, majd próbálja meg, hogy az ember Moscato."


"Mi a parancs kapcsolatban Moscato?" Megkérdeztem.


"Elnézést, hogy mondta? Hoppá. Sőt, Szúnyog egy nagyon idegesítő játékos. Azt mondták, hogy a gróf az ego."


"Teljes ego?"


"igen. Megszünteti az ego."


"Mit gondolsz, ki áll mögötte?" Megkérdeztem.


"Egy maffiózó, semmi kétség. Végzett munka az apák sokszor előtt."


"Sajnálom, Justin."


"Három?" Mutatott egy üres arc.


"Az az ember, akit megöltek. A..."


"Ó, Három Delaneyék. Igen.Szegény Három." Pap sóhajtott. "Nos, tudta, mit kezdjen magával, amikor belépett, nem?"


Az övé, bámulja őt a sötétben. Őt, azt hittem, csak úgy, mint a Britek. Feszes felső ajak, meg minden.


"Mit kapsz a védőszentje?" Megkért, sardonically.


"Védőszentje?"


"Egy elveszett nő?" Tett egy kis szünet. "Elvitted a Szúnyog hely az övé, a szerelem?"


Hoppá. A fedő sztori. "Ez csupán egy lovagias dugóhúzó," mondta neki mosolyogva.


"Te Yankees tényleg egy kicsit túl sok régi vágású szemek. Szép munka!"


Mi elcsendesedett.


Egy óra után, úgy döntöttünk, hogy Moscato nem jön vissza.


Két órával később, ittunk a szállodai szobámban. Akkor ez a "Barry", valamint a "George". Az övé volt, még mindig gyanús, de úgy döntött, hogy ez vezethet információkat.


* * *


Johanna ült az ajtóban a szobájából, a haja lógott le a vállára, szeme tele ívek, valamint a szép arca volt, ráncolja a homlokát.


"Mi ez a látomás a daliás?" Lelkész kiabáltam, integettem, a pohárral.


"Ez Juana," mondtam. "Helló, Johanna."


"Ez a hölgy, akiről meséltél?" - kérdezte a Tiszteletes, hogy a bonyolult mozdulatok. Volt, majdnem olyan, amilyen részeg volt.


"Nem, természetesen nem," mondtam. "Ez a nő!" Lelkész fordult, hogy rám nézzen. Akkor nézett vissza, s bámult Juana.


"Én azt mondom, most! Jó az ízlése, öreg! Jó ízlésed van!"


Felállt, s meghajolt. "Köszönöm, Barry. Ó, Johanna. Kérlek, gyere be." Sajnálom, hogy késtem. Ő találkozott egy régi barátja."


Lelkész vigyorgott. "Igen, valóban, kedvesem. Ez Barry Lelkész nevét."


"Ez Juana Peabody," mondtam.


Johanna már ébren van. Bejött a szobába, meredt rám. "Mi történt?"


"Majd később elmondom, nő," én azt mondtam, emlékeztetve hé, az ő állapota a Lelkész. "Elég, ha annyit mondok, összefutottam a régi haverom Barry Lelkész mindenütt Hat."


"Öt," Lelkész mondta.


"Öt vagy hat, ahogy mondtam." Mosolygott rá. "Velünk, Juana?"


"Késő van, fáradt vagyok."


"Nem úgy nézel ki, fáradt," Lelkész azt mondta, séta fel, hogy őt nézi, Nem szándékosan. "Nem, nagyon is vidám." Ő hajolt le, felemelte állát, majd adtam neki egy gyors csókot a szájára. "Látod?"


Behunyta a szemét, várta a robbanást. Ez nem történt meg. Amikor újra kinyitottam a szemem, láttam, hogy mosolyog Lelkész, valamint a dohányzó, hogy volt varázslatosan leszállt a szájába. Spanyol füst rose körül az ego izzó tetején.


Az apja hátradőlt a kanapén, döbbenve. Mi történt a Felszabadított Juana?


Juana volt, most keresi a Parsons szeme, a teste ingyenes ívelt felé. "Brit vagy, ugye?"


"A régi Bozontos Oroszlán a Pap!" - mondta nevetve. Megölelte őt. "Te Yankees létrehozása egy szuper fajta nők."


Nem rázza le. "5?" - mondta Juana. "Mi az, hogy öt?"


"A katonai hírszerzés," mondtam. "Elhárító tiszt, Barry?"


Pap bólintott. "Fantasztikus ember. Őt, azt mondom, nem akartok átjönni, hogy az ásatáson egy italra?"


Juana mosolygott szélesen. "Szeretlek."


Felnézett gyengén. "Rendben."


"Gyere te is, George."


"Beszélek" - mondta, olyan őszintén, ahogy csak tudott. Kezdett úgy kinézni, mint David Niven.


* * *


Meg kellett adnom az egóm, hogy Juana. Ő játszotta az ego, valamint játszott a sl.


Szent égett a nappaliban Barry Parsons villa. Ez a szépen berendezett apartman.


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


a belső terek a szokásos stílus a spanyol part-szőnyegek, kárpitok, vastag fa szék, kanapé, asztalok.


Még mindig játszott részeg, amikor beléptünk a szobába. Mivel ez volt a legközelebbi, az apja odament a kanapén, s leült a szélére, dobálta a fejét, s ásítás szörnyen.


Juana nézett rám, aztán megfordult, mosolygott a Pap. Úgy nézett felém, vigyorgott, majd felemelte Juana a karjaiba. Megcsókolták egymást hosszan, mélyen. Nézte őket, keresztül a résen a szemét, majd ismét kíváncsi voltam, mi Juan Rivera tökéletes művész volt.


"Que bruto! Hu nuestra casa! Mil rayos te patten!"


Neki, felemelte a fejét. Egy nő ült az ajtóban keresztbe tett karokkal, nézi Lelkész, valamint Juana. Volt egy gyönyörű, fiatal nő, barna haj, sötét barna szem, s a sima bőrét.


Lelkész húzta Juana el tőle, majd kiderült, hogy a nő az ajtóban. "Elena," mondta. "George, ez pedig Juana."


"Hm!" felhorkant, Elena.


Juana nézett Lelkész, majd megint a nő. "Ki vagy te?" "Mi az?" - kérdezte halkan.


"Ez az én -" Pap felém fordult, s úgy tűnt, hogy kacsint, " - a nő."


Biccentett neki. "Hogy vagy, Elena?"


"Elena Morales," mondta, majd elmosolyodott. Ő lett Lelkész, felemelte állát, úgy nézett le rá, majd odasétált az ágy mellettem tölti fel.


Juana arca elborult egy pillanatra, de aztán varázslatosan tiszta, mint Lelkész facsart ő vezetett át a szobák az ajtón Elena lépett át. Egy pillanattal később hallottam, hogy csörög poharak, palackok. Több italt!


Elena köntösben esett a vállát. Volt rajta egy vékony hálóing alatt a köpenyét, s ő tisztán látja a körvonalait, a mellei. Nem volt egy teljes építeni, s egy gyönyörű alakja tetőtől bokáig.


"Tényleg férjhez ment Lelkész?" Megkérdeztem.


Ő vigyorgott pajkosan. "Miért akarod tudni?"


"Azért, mert kíváncsi vagyok."


"Majd értesítjük."


"Nem fogod elmondani nekem?"


"Nem hiszem, hogy ez egy nagy dolog." Szólt, s megcsípte az orrom. "Gyanítom, te is tudod."


Felém nyúlt, s elkapta a vállát.


"Hé, a nő" - mondta. "Gyönyörű. Azt hiszem, Barry szereti őt."


"Hölgyem," mondtam neki, ahogy ő nekidőlt nekem, a köntöst, kényelmesen visszacsinálni.


"Nem értem, hogy mit mondasz," nevetett.


"Mindig túl sokat beszélni, különben is," mondta higgadtan. "Nem hiszem, George?" Ő úgy döntött, hogy "Hór-hé!".


"Igen, valószínűleg."


Mi gyűlt össze, mint ahogy a föld, mennydörgés, ő jutott tárgyaláson a sittre a palackok, poharak, a szomszéd szobában. De ez volt minden. Amit Lelkész volt keverés nekünk nem minden szemüveg Elena, meg én. Én nem látom őt újra, Lelkész, vagy Juana.


Elena is nem kommentálta a hiánya alkohol. Túl elfoglalt volt, hogy megmutattad, mennyire hiányzott neki, hogy egész életemben nem nem.


Vitte nagy örömmel a vállán oldaltáska, valamint a 38-a Luger. Megpróbálta visszavonni az ego, minden összekeveredett. Ez volt az utolsó dolog, amit viselt, s még inkább, mint ő volt. Valahogy elment a tokba, majd ledobtam a padlóburkolat.


Neki, úgy érezte-védtelen-anélkül, hogy ő majdnem azt mondta, hogy "meztelen".


Elérte a lámpa kapcsolóját, majd kikapcsolta a brylev.


Észrevette, hogy a zaj a palackok a szomszéd szobában megállt.


Hét


Ahhoz, hogy elérjük a Sol y Nieve Síterep, a feje körül Malaga a kanyargós út a déli lejtőin, a Sierra Nevada. A Sierra Nevada szálloda, ahol már regisztráltak volt az alján, a Prado Llano, de Juana én öltönyt viselt, hogy figyelmen kívül hagyják a sípálya.


A fehér lejtőn Borreguilas elválasztja a sípálya felénél között Picacho de Veleta, valamint Prado Llano. Az alsó cable car, a Prado Llano ér véget, míg a felső felvonó indul Borregilas. A gépház a közelben.


Két párhuzamos barrancas tartalmaznak az alsó sípálya a Borregilas, hogy a Prado Llano. Vannak elválasztva egy éles gerincen az egész gránit, illetve csillámot, amely után még a legsúlyosabb havazás csak kis foltokban hó látható.


A cable car, hogy fut a Prado Llano, hogy Borreguilas felfüggesztették a fenti fő barranca, ahol a fény pályák találhatók. Nehezebb pályákon található a kelet-egy közeli szakadékba.


Ültem az erkélyen, hogy futott a hotel körül, s nézte a síelők, de hamarosan úgy döntött, hogy inkább ski, mint nézni. De csak azért, hogy biztosítani a fedelet, vettem egy fél tucat fényképek segítségével Rolleiflex 1, amely hoztam ingyen a FEJSZE kelléktárban, hogy győződjön meg arról, hogy a házak alatt látott.


Fárasztó volt az út, nem sokkal később pedig bementem, rúgott le a cipőmet, s egy fáradt sóhaj, én a pad-nyomta az ágyat. De nem tudtam aludni. Neki, gondoltam, hogy az események az elmúlt két napban.


Két nap telt el azóta, hogy a szúnyog megölte a Rico Corelli ikrek, a második - a-parancs. Abszolút semmi nem történt a két nappal azután, hogy a találkozó Barry Lelkész, majd Elena Morales. De ő a kapcsolatot Mitch Kelly, valamint több üzenet érkezett Sólyom:


dolog


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


Kérdező: Kérlek, ne próbálja meg közvetlenül kommunikálni Rico Corelli más körülmények között. AXE megállapodás vele változatlan marad. Nincs jele kettősséget részéről az ego. Várjon, amíg megjelenik egy értesítés keresztül Tina Bergson.


POZÍCIÓ: Az adatok azt mutatják, hogy Moscato jelenleg nem a Malaga, vagy Torremolinos. Nem ismétlem, ne próbálj meg követni. Tartsd a szemed rajta.


poszt: A Sol y Nieve találkozó még fejlesztés alatt áll.


POZÍCIÓ: A kért információt Barry Lelkész nem áll rendelkezésre. MI5 nem hozza nyilvánosságra, hogy van-e ilyen személy. Nyilvánvaló, hogy a név álnév; az MI6 valószínűleg nem fedi fel az ego személyazonosságát, amíg az ego befejezi az aktuális küldetést. Sajnálom, de nem erősítették meg, nem cáfolata az ego vagy az ego szerepek ebben a rendszerben.


POZÍCIÓ: Moscato egy bérgyilkos, aki már dolgozott a maffia-sok éven át. Ő is sztrájk, nagy.


POZÍCIÓ: Elena Morales - keveset tudunk róla. Nem, nincs bejegyzés a korábbi részvétel a kémkedés, titkos, vagy titkos munka Spanyolországban a Kormány. Azonban lehet, hogy nem is spanyol, hanem francia, vagy olasz. Semmi nyoma.


POZÍCIÓ: Visszaigazolást Moscato jelenléte Mexikóban, amikor a mesterlövész támadta meg Ensenada. Ezen kívül van egy bejegyzést tett kirándulások Európa ugyanabban az időben, mint te, bár nem via Iberia.


Ez volt a Hawke-ot.


A második reggel, a gyilkosság után a beugró Rico Corelli, kaptam egy hívást, miközben a reggelit Juana.


"Kelly," mondta a hang. "Tina értesítést kapott a Római Orra. El kell menni, hogy Sol y Nieve ma."


"Ez igaz."


"Ne nézd az ego. Várjon, amíg az első éjszaka. Éjfélkor megy a kötélpálya gépház megfelelnek az ego kapcsolat van. Kapcsolattartó neve Arturo. Ő fog állítani egy találkozót, majd Római Számok, hogy milyen idő kell találkozót Juana. De az első két találkozó egyedül kell menned."


"Megvan!"


"A hang az egész," Kelly azt mondta. "Sok szerencsét."


"Várj. Hogy Tina?"


"Csatlakozzon hozzánk."


"Pontosan mikor fog a resort?"


"Semmi sem mondta. Hernandez még nem adott ki ee még pedig nem azt mondta, hogy amikor elengedi."


"Semmit Lelkész?"


A "negatív".


"Elena Morales?"


"Ugyanolyan."


"A srácok nagyon keményen dolgoznak, nem?"


"Ó, Nick!"


* * *


Négy óra körül a napot, én gördült ki az ágyból, majd vegye fel a sí nadrág, ing, illetve pulóver.


A síelők voltak még a lejtőkön. Látta, hogy a férfi a piros kabát, a lányok zöld kabát, a számok mindkét nemnél kabátok sétál az utcákat, a legalsó emeleten. Miután elhaladtak a gépház mimmo a legalacsonyabb lejtőn a cable car, láttam, hogy az elején a második lejtő, emelkedő Borregilas egy nagy U-kapcsold ki az utat, hogy a tetején a legmagasabb vízesés - Veleta.


A felvonó még fut, de ugyanakkor a múló egy másik, felfelé töltött, lefelé üres. Úgy nézett ki, elgondolkodva a gépterem.


Által Rico Corelli. Ha csak ő tudta, hogy valójában hogy néz ki. A hotel kicsi volt - meg tudná venni a hely, ahol a hallban találkozunk vele, anélkül, hogy a nevetséges köpenyt, tőrök, hogy Sólyom pedig a szolgái annyira szeretett.


Még mindig. Egy ember már meghalt. Rico Corelli volt egy nagy ember, egy veszélyes küldetés. Biztonsági fontos volt.


Kopogott Juana az ajtót.


"Igen?"


"Menjünk le, Johanna."


Azért jöttünk össze, mint férj-feleség - azt próbálja meg, hogy egy házaspár, ahol a tűz, a szex, a szerelem már rég eloltották. Egy agglegény férje pedig egy szűz nő.


* * *


A levegő hideg volt, de határozott. A hó kiderült, hogy tökéletes síelés, csak egy vékony rétegben a por, a megfelelő helyeken. Vihar nem volt várható. De úgy éreztem, hogy lehet, hogy a hó az éjjel.


Játszani ezt a játékot az Odin körül az utolsó táblázatok a Prado pedig magába szívja a forró csoki a konyakot. Egy csoport négy jött le a lejtőkön, parkoló a síléc, illetve botok ellen az oldalon a büfé, keresett egy szék, székek.


- Németül beszéltek. Tudom, egy kicsit németül, így felajánlottam, hogy felét a széket. Ők nézett Juana de gyorsan megegyeztünk. A párt állt négy ember. Az egyik volt a negyvenes volt, nyilvánvaló, hogy a csoport vezetője; a másik három, valószínűleg a húszas éveik. A vezető beszélt németül, de Delle valójában Svájci. A másik három vegyes-Dán két Németek.


Nem tudták levenni a szemét Juana, vagy még azután is, Muchacho hozta őket négy gőzölgő bögre csokoládé.


"Herr Bruno Hauptli," a nagy ember azt mondta, elérve, hogy kezet.


"George Peabody. Szerte Az Államokban."


"Ah, igen! Persze. Tud valamit az Amerikai akcentus a német."


"Sajnálom," én kuncogott. "Ez Juana, a nő."


"Egy ilyen szerencsés fickó!" Bruno Hauptli kiáltott fel, rátérve a társainak, majd elmagyarázza a német, hogy ő az én feleségem.


"Igen, igen", a két Németek azt mondta, nézi Juana. A Dán mártott csokoládé.


"Mentek síelni holnap?" Herr Hauptli kérdezte.


Juana bólintott. "Szeretnénk."


"Ah! Nem a lejtőkön holnap, de lehet, hogy a következő nap, vagy hamarosan


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


Herr Hauptli csapott a combomra izgatottan."Miért nem csinálunk egy duó - trió, úgy értem," mondta, emlékszik rám.


Juana rápillantott. "Örülnék neki!"


"Herr Peabody?"


"Ah, imádom, imádom!"


Mindenki nevetett, mert nyilvánvaló volt, hogy nem fog tetszeni.


A beszélgetés folytatódott. Hauptli hirtelen megragadta Juana kezét, kihúzta a széket, majd lehajolt vele, mint a síléc pedig a lengyelek. Voltak mélyen néhány technikai megbeszélések arról, hogy a zár volt rajta, a léceket. Juana forrt, majd felszisszent.


"Herr Hauptli," az egyik fiatal férfi azt mondta, hogy ő a német. "Ő egy üzletember, igaz?"


A német mellettem volt, klasszikusan kék szemű, szőke. "Igen! Herr Hauptli az egyik leginkább sikeres üzletemberek a német piacon" - mondta. "Nen van egy csomó felelősséget."


"Ő nyaralni?" Megkérdeztem.


"Egy nagy találkozóra kerül sor Párizsban, egy héten belül. Most Herr Hauptli kellemes, élvezik a napsütést, meg a hó..."


Szünet.


A Németek nevetett, valamint a nem-nagyon-melankolikus Dane csapott az asztalra.


"Lányok!"


Nevetés.


Eszembe jutott egy régi német opera humoristák láttam egy késő esti előadás - régi mozi az 1930-as években. Valami nem stimmel velem. De nem tudtam rájönni.


* * *


Az étterem úgy néz ki, mint egy tipikus ebédlőbe egy sípálya, egy hosszú asztal a szoba közepén a stílus egy felüljáró, valamint a kis asztalok, a falak mentén a szobában.


A csoport - Juana a feleségével együtt Herr Hauptli a barátaim voltak, szókimondó, a központ a találkozót. Herr Hauptli továbbra is csörgő a szüntelenül a Teuton pletyka, hogy szinte egyszerre döbbenve, s döbbenve, mindenki. Még azok is, akik nem értenek németül, vagy angolul, úgy tűnt, teljesen megbabonázta az ego karizma.


Elvitt a idő alatt a hosszú étkezés, majd óvatosan, hogy a megkérdezett a többi, a hotel mecénások.


Azt akarta, Római Orr, a valódi Rico Corelli a tenger arcok körülöttem. Nem úgy tűnik, hogy bármilyen lehetőségeket.


Volt tizenegy-harminc idő előtt is ismert. A brandy érkezett, s ő leült, kortyolgatva egója. Amikor Herr Hauptli megállt, hogy kifújja magát, az apja megfordult, hogy Juana, majd ezt mondta: "menj ki a friss levegőre, lefekvés előtt. Jössz, drágám?"


Adott nekem egy nyugodt mosollyal. "Nem, drágám. Bocsánatot kérek. Túl hideg van. Nem lesz késő."


Elmosolyodott, majd befejezte a brandy.


"Herr Hauptli, ez egy igazi ajándék. Holnap, vagy valamikor - tényleg?"


"Igen," mondta Herr Hauptli, az arca kipirult a bor, a pálinka, meg a sok izgalom az evés. "Auf weidersehen".


Ő tolta vissza a székbe, meghajolt a két német a Dán, majd besétált a zsúfolt étteremben.


Nagyon hideg volt odakint. A levegő hűvös volt. Bedugta a fejét, aztán felment az emeletre a szobámba, vett magának egy fejhallgató, egy harisnya. Én is felveszem a dzsekimet, ellenőrzi a súly a vállán oldaltáska, valamint gondoskodik arról, hogy a kés volt szíjazva a bokám.


Elérte a tetején a kanyargós út incidens nélkül. Távol a védelem az épületek, úgy éreztem, hidegebb, mint a görény éreztem velük, amikor megérkeztem a Sierra Nevada. A szél vágja át a ruhát, amíg úgy éreztem, félig meztelenül.


Nincs béke a gépházban. Nem voltak tippek a hegyoldalban sem. Ő hátrapillantott. A sárga sugarak a nap körül a szobákban körül a windows szemben a Prado készült arany minták, a fehér hó.


Az épület, ahol a felvonó autó volt található volt körülvéve hó. A főbejárat a völgybe lehetett látni. A motor szoba ajtaja csukva volt, de nem zárták be. Elfordította a kilincset, s eltolta nyitva. Az épület belseje nagyon sötét, bár a tükörképe, a csillagok, a hó hoztam egy kis béke. Hihetetlen volt, hogy milyen fényes az ég, még az éjszaka közepén.


Látta őt a volán mögé, míg a U-turn, ahol a felvonó fordult félkörben az ellenkező irányba. Ott volt a villamos közepén a félkör hasa, amely kimondta, hogy a görény, amíg a kocsi indult a reggel.


Neki volt arról, hogy séta előre, amikor meglátta, hogy valaki elhaladó a mimmo felvonó. Akárki is volt, hogy belépett lehetett az épületben, vagy lépett át egy másik bejáratot. Azt hittem, biztosan vár rám. Aztán, persze, ő lesz a kapcsolattartó személy.


Arturo.


Megragadta a darab, kihúzta ego, s feszült, halad előre, kinyitotta a száját, hogy whisper " Arturo."


Soha nem mondtam el neki.


Valaki más!


"Arturo!"


A hang úgy tűnt, hogy jöjjön hátulról a felvonó. A felvett egy darab készült, egy ego sziluettje ott. Ha hívott, Arturo, nem Arturo. Mivel úgy volt, hogy ő neve által Arturo, őt, tudtam, hogy ez a személy lenne valaki, aki megpróbálja megtalálni Arturo előttem, hogy valaki nem az én oldalamon.


"Igen?" "Mi van?" kérdezte egy hang a másik oldalon a nagy gépterem.


Azonnal, egy hangos hang megszólalt.


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


az echo egy lövés-egy jelentés, hogy megingott oda-vissza ebben a kis szobában, mint a dobogó több száz dob. Flash narancs láng jelent meg, s azonnal eltűnt. Sikítást hallottam, hogy a bal.


Ő azonnal guggolt le, majd rálőtt a szám mögött a felvonó.


Valaki csúnyán káromkodott spanyolul. A bal, hallottam, hogy a hang egy test zuhan, majd egy nyögés. Neki, megint megpróbál az ember, a cable car. Nem tudtam, hogy ki egyetlen része az ego.


Az ajtót újra kinyitják, s a szám volt látható; szökött. Ő még egyszer lőtt a hang irányába a nap, aztán az futott át a sötétséget, hogy a hely.


Nem volt ott senki.


Ott volt egy ajtó, ami volt, a második bejárat a gépházba. Kinyitottam, majd kinézett. Senki nem volt a láthatáron. Gyorsan kiment, felnézett, majd lefelé a havas lejtőn. Nekünk Odin. Senki sem.


Vissza az épületbe, őt hallottam, hogy valaki a levegőt, majd zihálni, rá talált a fiú s a Stahl ott térdelt a betonon. Az Ego nem láttam őt.


"Arturo?" Megkérdeztem.


"Igen." Ő megborzongott.


"Hol lehet találkozni az ember, azért jöttem, hogy lássalak?"


"A tetején Veleta az Picacho de Veleta. Tizenkét óránál. Holnap este."


"Oké," suttogtam. Neki, lehajolt. Az ő egója hallottam dolgozott, egyenetlen légzés. Aztán, mielőtt bármit is mondhatott volna mást, azt hallottam egy ismerős gurgulázó reszelő nagyon úgy tűnt, mintha egy csörgő, de nem volt igazán egy csörgő egyáltalán.


Valami más.


Az élet elhagyja a testet.


Arturo halott volt.


Gyorsan elment, keresztül a motor szoba, vezetői körül a levágást, egy hosszú, kész ábra, amíg elérte a Prado Llano futott a hotel.


Azonban, úgy nézett vissza, csak egyszer láttam, hogy a gépház világít egy szent, sötét alakok járkáltak belül.


A lövések elég hangosan, hogy figyelmeztesse az egész Sol-a-Nev rendőrség. A Polgári Őr volt ott.


Sokkolta őt, felmásztam a lépcsőn, aztán sétált a folyosón, balra fordulok, hogy a bárban, próbálok levegőt kapni egy erős korty konyakot.


Ez segített.


Több.


De nem nagyon.


8


A tompa izgalom volt a csúcson után azonnal a forgatás Arturo pedig a későbbi nyomozás már teljesen alábbhagyott fél órán belül. A Polgári Őrség állomásozott a sípálya gondoskodott a holttestet, majd kezdődött a hosszú, fárasztó folyamat kihallgatás látogatók, mind a szolgáltató személyzet a központban.


Nem irigylem őt a rendőrség munkáját. Rettenetes volt, hálátlan, különösen kényelmetlen dolgozni ezeket a magasságokat az évnek ebben a szakában. Jó emberek voltak.


Szerencsém volt. Semmi sem hozott ih nekem.


Szeretem a konyakot egy kicsit. Tartottam a szemem, a szálloda halljában, ahogy mindenki jön ki. Azt szerette volna, hogy valaki, aki úgy nézett ki, mint az az ember, rájött, hogy a szemetet a villa torremolinosban, az ember azt hinni, volt egy Szúnyog.


Végül felkelt, besétált a folyosón, s nézett a Prado Llano. Úgy tűnt, hogy nincs egy külföldön már.


Átléptem a folyosón, aztán felment a lépcsőn a második emeletre, ahol a mi szobánk volt található. Ahogy én tettem a kulcsot a zárba, hallottam a nevet a szomszéd szobában. Juana nevetni.


Mosolyog, Brylev tolta nyisd ki az ajtót, bekapcsolta. Szóval, ő is csatlakozik Herr Hauptli a szobájában. Legalábbis úgy tűnt, vicces, még a faragatlan Teuton módon. Az egyetlen vigasz az volt, hogy egy ilyen extrovertált ember volt több rejtett ráncok.


Odasétált hozzá, majd tedd a füled neki.


Kuncog. A szórakoztató ömlött ki nem, mint a buborék körül egy üveg pezsgőt. Herr Hauptli kell lennie, jobb, ha az ebédlőben, mint a szalonban, azt hitte, tétlenül. Nem bízik benne, hogy ez a matek.


"Kérlek," mondta Juana. "Pedig jeget, kérlek, Barry?"


Barry!


Elsétált a nap, ráncolja a homlokát.


Barry Lelkész?


Aztán az ego lehetett hallani a hangját, tompa, de félreérthetetlen - egy félreérthetetlen Brit akcentussal, tompa vidámpark, valamint a tompa izgalom.


"Igazából, Drágám. Egy pohár whiskey-t, jól van!"


Akkor láttam utoljára, amikor Lelkész volt a Malaga. A következő nap, a gyilkosságok után a Rico Corelli dupla, - Elena csatlakozott Juana meg egy bevásárló körútra, majd ebéd. Vacsorázni mentünk velük az éjszakát, mielőtt elment Sol-én-Niev. De nem mondom el senkinek körül őket, hogy hová megyünk, mert nem tudtuk, míg kora reggel. Hogyan működik a Lelkész tudom, hol vagyunk?" Miért követett minket? Volt felfedezni, hogy a Szúnyog is követ minket? Elég valószínű. Komarov volt itt - sejtettem, hogy ő ölte meg Arturo. Legalábbis ez volt a legkézenfekvőbb lehetőség.


De miért nem volt Lelkész, hogy ne a Szúnyog, ha követed? Miért...?


A gondolat, hogy egy Szúnyog megállított. Esze gyorsan koncentráltnak, majd megkeverjük, hogy a kártyák egy teljesen új kezét. Aztán rájöttem, hogy volt lehetséges, hogy Barry Lelkész, talán nem az ártatlan MI5 Brit rendőr azt állította, hogy legyen.


Így:


Fanyar velem együtt a villában, ahol a Szúnyog rejtőzött Torremolinos.


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


ki segített nekik szolgálni ego az éjszaka előtt.


Találtam egy férfi a hálószobában, majd próbáltam elkapni, de félbeszakított. A férfi elszaladt. Egy másik ember, aki azonosította magát, mint Barry Lelkész, belépett a hálószobába, azt állítva, hogy egy titkos Brit ügynök, akkor egy szúnyog.


Tegyük fel, Lelkész nem volt ügynök egyáltalán. Tegyük fel, hogy a kérdéses személy csak John Doe. Mondjuk, Komarov hirdeti John Doe, majd megszakítja velem, hogy a hamis Szúnyog eltűnnek. Aztán tegyük fel, hogy a gmu sikerült meggyőzni arról, hogy a Szúnyog nem volt sehol.


Ő volt a Szúnyog, majd vissza! Barry Lelkész! Ő csak követett Sol-én-Niev, majd a gépház, megölte Arturo, valószínűleg feltételezve, hogy Arturo volt rám, aztán elfutott. Most volt egy kapcsolata Juana, remélve, hogy az egónk vezetne, hogy az igazi Rico Corelli!


Ő tört ki a hideg verejték.


Ő sietve vette fel a telefont. Minden szobában egy, a lakosztály. Ő vette fel a telefont, meg a szék válaszolt azonnal - nem, így nem sok hívja az éjszaka közepén.


"Mrs. Peabody, kérlek."


Egy pillanattal később megszólalt a telefon a másik szobában.


"Halló?" Volt Juana.


"Nem a szavakat kell nekünk. Ez a Nick. Hallom, hogy ő is ott van, Pap. Képzeld el, hogy ez téves."


"Nagyon sajnálom. Ő, azt hiszem, hogy..."


"Tartsd meg az egód van. Találkozzunk Corelli holnap éjfélkor. Велета. A kapcsolat halott. Tovább Lelkész egész éjjel ott, ha lehet. Lehet, hogy ő az, aki megölte a Corelli-hasonmás."


"- Nekem, kérlek, nem kell bele."


"Ne mondd el nekik semmit. Tovább az ego a kapcsolatot. Ha érted mindent tud eleget tenni, mondjuk így:"én nem akarok udvariatlan lenni, de nem tudok segíteni. Aztán letette a telefont."


"Nem akarok udvariatlan lenni, de nem tudok segíteni."


Letettem. Hallja Lelkész hangja köré, a másik végét a szobában.


"Ki volt ez, Johanna?"


"Téves. Egy részeg Angol."


Pap nevetett. "Biztos, hogy nem Amerikai?"


"Ugyanaz volt az akcentusa, mint te," Juana vágott vissza.


Jó kislány! Jó volt, mint a por.


Ő ellenőrizte a stiletto, a luger, valamint változott egy garbó pulóver, dzseki. Úgy volt, hogy a bár újra. A hotel gondolni. Ő nem akar itt maradni, ebben a szobában, mind véget ér az éjszaka. Talán ki tudnám fizetni a csapost, hogy hadd menjen a lobby mellett a bárban.


A szent kikapcsoltam, majd csendben maradt.


A bárban volt, pontosan úgy, ahogy az ego elhagyta. Körülnéztem. Nem hiszem, mindenki aludt még.


Egy szék megkóstolta. "Hol van mindenki?"


"Disco," Klera mondta, meglepődött. "A pincében."


"Nem hallok semmi zajt."


"Hangszigetelt, az Ágazatban."


Ő vállat vont, majd lement a lépcsőn, hogy azt hitte, led, hogy az alsó szinten a hotel, ahol a kínálat szoba található.


Három ajtó vezetett a partra, alul pedig az egyik azt mondta: DISCOTHÈQUE.


Kiment a bárból, a jobbra, majd rendelt egy italt. A csapos, felöltözve, mint egy flamenco táncos hosszú pajesz ragaszkodik a koponyáját, gyorsan készített egy italt.


Most már hagytam, hogy a szemem vándorol gondosan át a disco mecénások. Ő nem vette volna észre a helyet: ez lehet az a hely, ahol a Szúnyog már bujkál a gyilkosság után, ha valóban a Szúnyog nem volt Barry Lelkész.


De én nem láttam, az a személy, először láttam a hálószobában a villa torremolinosban.


Úgy volt, hogy üljön le, amikor meglátta egy ismerőse.


Ott ült a túlsó sarokban, egyedül alatt egy kiugró rész, ami úgy nézett ki, mint egy nagy, lapos sziklán. Az egyik olyan fényes pillanatok, Szergej megütötte nyíltan az arcát, s ő pislogott, majd elfordult.


Ez nyilvánvalóan Elena Morales.


- Mi a szerepe ebben a színjáték? Tudta, miért Barry Lelkész volt Sol y Nieve? Volt része? Vagy ő csak egy ártatlan bámészkodó, része egy kirakat Lelkész állított fel, hogy megvédje a saját rész?


Vagy volt rossz Pap?


Odament, hogy neki, hirtelen megjelenő, a sötétség fölött mosolyogva nagyjából.


"Szia, Elena."


"George! Milyen kellemes meglepetés!"


"Mikor jöttél?"


"Ó, Barry, de neki itt van tizenegy körül. Mindketten lezuhanyozott, átöltözött, majd elment őszinte az ebédlőbe, de persze volt ideje enni. Láttuk a felesége. Ő mondta, hogy megette eltűnt." A szeme csillog. "Az üzlet."


"De most te vagy egyedül!"


"Nos, itt vagyunk hárman. Volt még egy elbűvölő ember itt. Német. Barry kellett mennem az emeletre, hogy valami ki a csomagját. Visszatért körülbelül egy fél óra múlva. hogy távozzon. Aztán táncoltunk meg ... "


"Mióta a német maradni?"


Elena mosolygott. "Ezt hívják keresztkérdések, George?"


Az övé volt a nevetést. "Persze, hogy nem. Mi történt, miután Barry visszajött a csomag?"


"A német maradt, mint mondtam, majd mintegy fél Barry azt mondta volna Juana a szobájába. Juana fáradt volt. Ő mondta, hogy itt várj!" Ő nézzük jó szemmel, dühösen. "Még mindig itt vagyok."


A megrendelt italokat.


"Mi történik, ha Barry nem hívott?" Ő kérte, g


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


eszembe jut, amit én utasította Juana.


Ő is vigyorgott. "Egyedül fekszem le."


"Lehet, hogy tiszta."


A szeme középpontjában az arcomon. "Akarsz valamit mondani?"


"Talán."


"Rendben," mondta, fordult hozzám, hogy felrakta a kezét a derekamon. "Szavazás, amit mondok. Miért nem viszed el az üveget, majd menj fel a szobámba? Megvárjuk, míg Barry kapja vissza."


Vettem neki egy üveg konyakot, majd felmentünk a lépcsőn együtt. Elena egy kicsit weaver, de megtartotta a szesz is.


Az ih szoba a harmadik emeleten volt. Elena kivett egy kulcsot a táskájában, aztán a kezembe adta. Kinyitotta az ajtót, s engedte be. Ő szívódik fel a szent, becsukta az ajtót mögöttünk.


Kivett néhány papírpohár, kinyitotta az üveget, öntött konyakot, aztán inni kezdett, ül az ágy szélét.


"A felesége nagyon szép," Elena azt mondta.


Biccentett neki.


"Van családi problémák?"


"Nem többet, mint bárki más."


"De úgy tűnik, hogy a Jean szereti a másik embert."


"Hogyan Barry?"


"Igen."


"Barry a férjed?" Megkérdeztem.


Megrázta a fejét. "Minden rendben." Mosolygott.


"Mióta ismert ego?"


"Ah. Talán egy hónap."


"Hol találkoztál ego?"


Ő nevelt fel egy szemöldök. "A Malaga."


"Mit jelent az, hogy Barry a foglalkozása?"


Nevetett. "Ő a szeretkezés."


"nem. Úgy értem, mi az ego dolog?"


"Én nem avatkozok bele a férfiak dolgába."


Biccentett neki. Persze. Ő nem. Ő volt a spanyol. A Spanyol nem vett részt a férje, az "egyéb" életre - valaha.


"Te," mondta mosolyogva. "Mit csinálsz?"


"Én fotós vagyok," mondtam, próbáltam visszaemlékezni, hogy mi volt a borító egy pillanat múlva a teljes amnézia. "Én eladni az interneten."


Elena nézett rám óvatosan. "Tudod, még sosem láttam, hogy egy kamera."


"Nyaralunk" kérdeztem sután.


"Nos, ez valójában a Britek is," suttogta halkan.


"Barry nem működik vagy?"


Megrázta a fejét. "Azt mondja, hogy a vállalat képviselője, az egyesült KIRÁLYSÁGBAN. Értékesítési képviselő".


Új volt. Ez nyilvánvalóan Parsons legenda. Úgy döntöttem, hogy többet tudjon meg nen.


"Mit akar eladni?"


"Tényleg nem tudom. Azt ne kérdezd meg."


"Szokott felel meg a KIRÁLYSÁGBAN?"


"Nem hiszem. Soha nem láttam levelet írni. De van egy csomó telefont."


"Ó."


"Azt hiszem, egy titkár. Mindig ő beszél vele."


"Látom." A homloka ráncos. "Hol van?"


"Nem tudom. Ő a telefon, de nem igazán tudom, hova telefonál, mert nem vagyok a szobában, amikor elkezdi. Vagy amikor hív emu, biztosítani kell, hogy a gmu telefonon, várt rá, hogy hagyja el a szobát."


Biccentett neki. "Spanyol lányok csodálatosak," mondtam. "Egy Amerikai nő volt, hallgatózik az ajtó előtt. Vagy hallgatni az ego." "De, hogy elkerüljék a lehallgatás, rendkívüli fegyelmet."


Ő bólintott. Akkor mosolygott. "Túl sok nekem."


"Hallod?"


"Én."


Neki, kuncogott. "Jó lány".


"Azonban soha nem beszél arról, hogy mi a mail üzlet. Mindig arról beszél, emberek. Az embereket nem értem. Hívja ih " az egyik, vagy magát, vagy egy férfi, vagy egy nő ."


Egy ügynök, nem sok értelme van, mint egy jó beszélgetést.


"Valaha is beszélt, hogy az ego miniszter?"


"igen. Adtam neki egy kis akcentussal, hogy gondolja, hogy én voltam a hülye." Rám mosolygott egy hirtelen pixies -, mint a flash, a humor.


Megszorította a combom. "Te vagy egyáltalán nem hülye, Elena."


"De ő azt hiszi, hogy én vagyok a hülye."


"KI?"


"Chris. A nő Barry beszél."


"Tudod, a másik neve?"


Elena megrázta a fejét.


"Beszélt vele, amíg az ego tudta?" Megkérdeztem tőle, bár nem tudtam, hogy hová megyünk, csak továbbra is a szokásos utat, információgyűjtés.


"Ah, igen. Mindig vele a kapcsolatot. Ő az úgynevezett távolsági számok pár dolgot az üzleti ügyek."


"Angliában?"


"Ó, nem, nem mindig. Néha Franciaországban."


"Biztos vagy benne, hogy Franciaország?"


Ő rossz szemmel nézik. "Azt hiszem, igen. Nem mindig figyelj rá, hogy óvatosan, George. Nem mindig a megfelelő lehetőséget. Miért érdekel annyira?"


"Én, mint Barry." Mosolygott rá. "Csak kíváncsi vagyok, milyen ország az üzlet, ez a közönség."


"Én, mint Barry is."


"Tudod, az éjszaka Barry-vel mentem haza, hogy a villa Juana?"


"Igen."


"Hol volt ez a nap?"


"Otthon volt egész nap. Gondolkozom."


Szóval nem ő lőtte le Corelli -, ez egy Szúnyog vagy valami ismeretlen csoport. Barry nem volt Szúnyog - nincs esélye.


"Ő beszélt Chris azon a napon?"


"Chris?"


"Egy lány. Titkár".


"Ah. Nem. Nem hiszem. Maradt a villában. A parton voltunk."


"A strand? Télen?"


"Ültünk a homok a nap." Kuncogott. "Jó volt."


"Hogy a következő nap? A hívásokat Angol?"


"nem. Semmi aznap."


"Később?"


"Nos, azt hiszem, ő hívott reggel. Tudod, ma korán."


"Chris barátnője?"


"St. szép lány. Nagyon hatékony. Van róla egy kép a fejemben hivatal. Tudod, mit? Ül egy asztal ebben az irodában. Nagyon formális."


Biccentett neki.


"Látom, neki a telefont. Őt látom a Barry-vel. Azt hiszi, hogy én vagyok a rossz, ő pedig, hé, nem úgy mint én." Elena megmutatta a fogát.


"Tud Barry?"


"Ó, persze. Kristina én..."


elérte


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


megfogta ee karját. Majdnem kiöntötte neki inni. "Mi van?" Ő váltott akcentusa.


"Kristina? Azt mondta Chris."


"Ez ugyanaz a név. Valami baj van?"


Valami baj van. Valami nagyon nem igaz. Most már minden a helyére került. Chris volt Christina. Christina Christina. Christina, levágta a közepén az első rész hiányzik, Tina.


Elena sóhajtott. "Elmész?"


Az övé, ő a fejét rázta. "Mi adta az ötletet?"


"Az elméd már valahol máshol."


Ő kinyúlt érte. "Többé már nem. Nézd. Nincs még egy konyakot. Van valami ötleted?"


"Gondolkodom rajta," Elena azt mondta, törés mentes körül a karom. "Van rajtam valami kényelmesebbet."


Felállt, majd elment a mosdóba.


Amikor kijött, már nem érez semmilyen kényelmesebb valami.


De teljes mértékben meg vagyok elégedve.


Kilenc


Reggel, a reggeli majdnem üres volt, amikor Johanna bejött a hotel ebédlőjében, majd odajött hozzám. Épp zuhanyoztam, aztán mosolygott.


"Jó reggelt. Peabody," azt mondtam, úgy ül fel, s úgy tesz, mintha íjat a derék.


"Jó reggelt, Mr," mondta szárazon.


Leült.


"Úgy nézel ki, bosszús," mondtam, vajjal egy croissant-t. "A kövek, a szemetet?"


Ő nézett körül, hogy győződjön meg arról, hogy senki sem figyel rám. Abban a pillanatban, csak hat más ügyfelek az ebédlőben.


"Én megtartottam az ego ott egész este, csak neked!" megtámadott alatt a lélegzetét.


"Köszönöm," mondtam. "Biztos vagyok benne, hogy tetszett."


A lány elpirult, dühösen. "Most mi ez az egész?"


"Mondtam. Nem is vagyok benne biztos, hogy Barry Lelkész az, akinek mondja magát."


Ő nézett körül. A pincér magasodott felettünk. Mosolyogva, ő rendelte el, de a pincér sietett el. Ő felém fordult. "Nekem is" bevallotta.


Neki, felnézett. "Jaj?"


"Azt mondta, lehet, hogy ő volt az, aki megölte a Corelli-hasonmás."


"A beru vissza. Nem tudta megtenni. Van alibije."


"De úgy tűnik, hogy sokat tud a maffia."


Az övé, ő vállat vont. "Azt állítja, hogy egy ügynök. Valamint, hogy a Brit katonai hírszerzés azon dolgozik, hogy próbálja meg kiküszöbölni a maffia kábítószer-hálózat."


"Tudom, ez az egész. De úgy tűnik, ez nem valószínű."


Érdekes, gondoltam. Nekem mindig az volt az ötlet.


"Hol voltál egész éjszaka?" "Mi van?" kérdezte hirtelen.


A pincér hozott neki egy tál kontinentális reggelivel, valamint egy gőzölgő kávét.


"Én, valaki mással."


Az egyik szemöldökét rose, ahogy kinyitotta a tekercset, majd a vajas az ego. "Jaj?"


"Mrs Lelkész."


"Ha van egy Mrs Lelkész, a" nő kuncogott. "Azt hittem, hogy esetleg nem a diszkóban."


"Ez az, amit tettem."


"Mi történt valójában az az ember, aki meghalt?"


Körülnéztem. "A szúnyog követett a gépházba, s megölte őt. Azonban tudja, hogy a találkozó helyre. Találkozom Corelli ma éjfélkor."


"Tényleg jobb, hogy így beszéltek itt szabadon?"


"Egy hiba a kávét?" Neki, kuncogott. "Kétlem. De nem mondott semmit a szobában, hogy titokban szeretne tartani. Az övé, biztos vagyok benne, hogy az az átkozott dolog be van poloskázva. Azt hiszem, hogy megtámadott egy potenciális Corelli gyilkos. Juana, volt Lelkész mondott semmit arról, Corelli?" "


"Corelli?" Megrázta a fejét. "Nem, miért nem?"


"Azt hiszem, ő tudja, Tina Bergson."


Juana megfagyott. "Biztos ez?"


"Nem, nem igazán." Neki, hátradőlt. "Miért nem?"


"Ő beszél olaszul, tudod. Nagyon jó."


"Mit jelent az, hogy Tina Bergson kell vele csinálni?"


"Egyáltalán semmi. Az övé, gondoltam Corelli."


"Azt hiszem, Lelkész, az olasz pedig tudja, Corelli?"


Juana megrázta a fejét. "Nem hiszem, hogy bármi vele. Azt mondtam neki, hogy meglepett, amikor jött egy olasz kifejezés."


"Mi a mondat?"


A lány elpirult. "Nem emlékszem."


"De te is tudod, hogy olasz volt?"


"Beismerte. Ő is nagyon jó."


"Baleset volt?"


"Nagyon." Juana nézett le a tányért. Hirtelen egy ősi, pontos. Ő nem mosolygott, bár nevetett befelé. Valami véletlen közepén, hogy szeretem, ő tudta. Ő pedig jött egy szép, gazdag olasz kifejezés. Érdekes. Nagyon érdekes.


"Megy síelni?" Megkérdeztem.


"Nem tudom. Úgy értem, tudom én neki?"


"Én csak arra gondoltam. Megyünk fel a lejtőkön ma este, Johanna. Jelenik meg a címlapon. Jobb lenne, ha néhány fotót." Jó. Én már belefáradtam ebbe a kis szalon működik."


"Úgy tűnik, hogy jól," mondtam lazán, keresi őt. "Igazából még sosem láttam, hogy nézel ki, mint ez előtt... örülök, ha érted, mire gondolok."


Dühös volt. "Majd én viszem a ..."


"Most, most," hogy figyelmeztesse őt, kortyolgatva a többi a con leche kávét.


"Mikor mész síelni?"


"Fel kell mennem a szobámba, hogy tisztítsák meg először."


Ő bólintott. "Készen állok fél tízkor."


"Kilenc-harminc akkor. Menjünk fel a tetejére. Велета. Játszol?"


"Persze! Állán lőtt. Ő volt a kihívás. Éreztem a jobb. Még mindig harcol a jelentését meg az egyenlőség. Jó kislány.


* * *


Kihúztunk a berendezés a Prado Llano játszott egy-egy játék, valamint a felvonó, hogy az első verseny Borreguilas.


Volt egy éltető nap, süt a nap, magasan az égből, a szél hozza egy kis nedvesség.


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


újra. "Havazni fog ma este" - gondoltam. Eszébe jutott, hogy ő volt a szaga, a hó a levegőben az éjszaka előtt. Most ez fog történni, volt benne.


A felvonó visszapattant, majd rándult, majd leültünk mászik felfelé a csúcsok a Sierra Nevada. Mindent látni lehetett onnan. Egyre hidegebb, hidegebb - gyorsan. Megfordultam, s nézett le, volt olyan, mint a világ vége. A nagy távolság előttem, az egész Granadai térség terjedt ki, bár volt egy kis köd, ott lent, elég blokkolni a teljes panoráma mindent.


Ugrottunk le a felvonó, míg a kísérő tartott, majd elment az apartmanok az utcán. Ez nagyon magas volt itt a levegő vékony volt, a hideg burkolt minket minden oldalról, s behatolt a bőrön át a ruhát.


Sétáltunk a csend, hogy a tetején a sípálya. Volt egy elhagyatott ország - csupa csillám pala, a hó - nem voltak fák vagy bokrok sehol. Csak a hó, a sziklák, pedig ég. Ő csendben kötve bele magát az Osztrákok pedig nézte Juana birkózni vele a Kanadaiak.


Ott álltunk pár percig, néz le a lejtőn, majd levettem a kupakot, meghúzta a kupak le a fülem,s integetett neki.


"Te az első!"


Ő bólintott, tolta magát előre, hajlított térdén, s indult tovább a meredek szakasz az első esik.


Követtem őt, pihentető, vagy éppen a ropogós hóban, a széleit a síléc. Mi volt a legjobb időjárási körülmények között.


Egy nap pihentünk, majd ő hozott nekünk egy pár szendvicset, ami hozta a csodálatos érték ih. Ettünk ih de nem szólt egy szót sem egymáshoz. Csak basked a napon voltak ragadtatva a magány, a szépséget, a hegyoldalban.


Befejeztük a szendvicseket, aztán továbbállnak.


Volt egy nagy verseny.


Csodálatos.


Miután egy rövid leereszkedés a Borreglas, ültünk a szállodában minden nap, cseréje történeteket Barry Lelkész, majd Elena Morales, mint a tűz crackled, mind a turisták jöttek-mentek. Láttuk, hogy az alsó pálya - a Borreglas, hogy a Prado Llano-az ablak előtt, de töltött idő kommentálva a formák különböző síelők.


Végül elmentem pihenni zuhanyozni. Az étkezés volt, szerény, a szokásos nagyszámú ételek, valamint a tizenegy-harminc-kezdett ideges lenni. Abban a pillanatban, még ül, s ivott.


Távozott, felment a szobájába, majd ellenőrizte a luger, valamint a hajtű. Akkor vette ki, készült egy térkép a területen, majd megnéztük az útvonalat, hogy az emlékmű Velet, aki látta, hogy reggel a tetején a sípálya. A kormány a közúti környéken Granada, hogy Motril a Costa del Sol, azt mondták, egyenesen a jövő egy konkrét struktúra.


Az út a Prado Llano csatlakozik egy szabályos autópálya mintegy három mérföldre a Prado Múzeum. A jelölve az útvonal észak -, hogy a villát, majd a délkeleti, hogy Velete az autópályán. - Letette a térkép egy pillanatra felkapta a kulcsot, hogy a bérelt Renault, majd lement a hallba.


Az ebédlőben, látta, hogy Juana még mindig ül Elenával. Vajon hol Parson. Ott álltam, néztem ki az ablakon, a szálloda előtt, ahol a Renault állt. Több számok voltak mozog a Prado, valószínűleg a bar-Szerű módon. Az egyik az volt, Herr Hauptli.


Én lépett be a bejárati ajtót, a hotel pedig a sötétségbe kívül, s látta, hogy nekem integet:


"Ne felejtsd el, mi lesz ez a verseny egy napon!


"Inkább a napfény" - mondta a német.


Nevetett hangosan, majd belépett az előcsarnokba.


A naplemente Reno-ban. Hideg szél fújta le a lejtőkön. A kocsiban hideg volt, de hangulatos. A hőt a motor gyorsan felmelegíti az ego.


Könnyű hó elkezdett esni. Korai volt a bot, de esett a jeges foltok a hó, hogy már az úton. Snowdrifts kezdett felhalmozódni szélén, a járdán.


A Renault hummed, mint egy madár. Ő vitte lassan, figyelmesen nézte a fényes fehér vonal a középső út. A dupla sáv az út egy keskeny sáv két autó halad által. Néztem, ahogy egy busz autók alig át mimmo más során egy utazás körül Granada, emlékeztet egy elefánt párzási egy antilop, hogy nem hajlandó együttműködni.


Ő találkozott a két autó felé a Prado Llano, majd behajtott a fő út, ahol megfordult, hogy kövesse a kanyarokat, majd kapcsolja vissza felé Veleta. A hó egyre nehezebb. Megfordult a sugarak a világ, s kialakult egy függöny előttem. Alig láttam az autópályán, s bár volt szélesebb, mint a felhajtón, nem úgy tervezték, előzés, vagy stunt vezetés minden földre.


A Renault vezetett könnyen a kanyargós úton, de láttam, hogy a hó kezdett ragaszkodnak a járdán egy kicsit. Néha nem láttam a szélén az autópálya egyáltalán.


Egy acélos hangja jött felfelé a lejtőn


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


Most Renault kellett adnia a gáz. Ő átkerült az alacsony felszerelés költözött, lassan, óvatosan keresztül a növekvő felület a hó.


Végül látta a táblát: VELETA. Túl a jel, a földút kapcsolva, a fő úton, akár az ismerős konkrét emlékmű a sziklák tetején.


Kilökték a Renault egy földútra, majd visszafordult, kavics, jég, amíg jött egy sík területen, úgy tűnik, átkozott körül kemény sziklák. Semmi jele nem volt a kocsiban.


Az órám öt perccel múlt tizenkettő. Kíváncsi vagyok, mi történt Rico Corelli. Aztán egy másik gondolat jutott eszembe: volt Corelli úgy döntött, hogy nem értekezleteket tartanak, amikor kiderült, hogy Arturo halott volt? Volt Corelli is bujkál valahol egy kő mögött, várva, hogy jöjjön ki a szabadba, hogy lőni?


Kikapcsoltam a gyújtást, majd a Renault meghalt. Voltak keréknyomok mindenhol a fagyasztott latyak, de ők semmit sem jelentett. Ő megborzongott. Üres volt a ház, a legelhagyatottabb hely a hegyekben. Csak Corelli meg neki , s ő rendezte így. Öljön meg, mert Arturo halál? A halál Basillo di Vanessi?


Ő gondosan ki van kapcsolva a fényszórók. Ült ott egy darabig, mérlegeli a lehetőségeket. Aztán felvette a széldzseki, majd kihúzta a Luger . Volt egy zseb lámpa a műszerfalon, rekesz, hogy mindig én velem, Ego vette ki, majd bekapcsolta.


Aztán kinyitotta az ajtót, a Renault. A szél csapódott nekem ijesztő hatást. Nyalogatja húzta széldzseki át neki állt a Renault, becsukta az ajtót, egy puffanás. Készítette a fénysugár, egy zseblámpát a sötétben, csak a hó kavargó felém, verés, minden irányban a tetején a csúcs, hol fújt a szél, az összes égtáj.


Az emlékmű volt halmoztak fel, ott, a sötét, néma, Ego körbesétált, amíg meg nem találtam a kék SIM-kártya ő húzta ki a hátsó nézet. Fogalmam sem volt, hogy Ego vezető beszélt ego a áttörve a jég, jeges latyak, de ott állt. Megérintette a motorháztetőt. Még meleg volt.


A műemlék volt egy halom építőanyagok balra az első kézművesek, hogy teljes az emlékmű. Ott álltam a Sim-Kártyát, megpróbálja elrejteni a szél, s hogy ott volt, hogy hallottam egy hirtelen zaj, nem messze tőlem.


A férje tartotta a Luger szorosan a kezében, majd megfordult, hogy szembenézzen az irányba, hogy a hang jött. Ahogy a szél korbácsolta körül, a bemásolás a hangot, de a szórás az ego minden irányban, nem volt biztos benne, ha én néztem őt, szemtől-szembe, a mozgását, vagy nem.


Akkor bozontos hallottam.


Luger tartott a kezében, amelynek célja, kész szorítani.


"Ah, Peabody," mondta a hang, mintha keresztül egy sálat.


Ő nem vette észre.


De amikor ő lépett be a zseblámpa helyszínen, az egója volt, azonnal ismert.


Ez Barry volt Lelkész.


De most nem volt egy Brit akcentussal egyáltalán. Beszélt egy homályos módján, ami elhitette velem, hogy ezen a ponton volt, végül is, csak játszotta a szerepét, egy Brit titkos ügynök.


Ki volt ő?


Előre lépett, hátulról egy kupac építési anyagok, valamint elérte, hogy kezet.


A fagyott.


"Nyugi," Barry Lelkész mondta. "Minden rendben. A Corelli. Rico Corelli".


10


A hó kavargott körülöttünk hosszú ideig, senki körülöttünk költözött. Egyre hidegebb, hidegebb.


"Minden rendben?" - mondta, lehajlik nyald meg engem, hogy lássa az arcomat.


A Luger volt dugva alatt széldzseki, csak a biztonság kedvéért. "Hogyan lehetek biztos benne?" Ego-kérdeztem. "Először te mondd meg, te vagy Barry Lelkész, most meg azt mondja, hogy Rico Corelli."


Nevetett. "Menjünk. Ennek nyilvánvalónak kellene lennie! Szép volt=), majd a ki lehet, de Rico Corelli?"


"Bárki lehet itt a válasz a dugóhúzó. Bárki, aki tudott erről a találkozóról."


"Ki, de Rico Corelli, valamint a meggyilkolt gyermek?" - kérdezte.


"Komarov. Ő talán tudja."


"Azt hiszem, én egy szúnyog?" Lelkész kérdezte nevetve.


"Ő lenne az egyetlen, aki tudja, hogy Corelli itt találkoztunk!"


"Légy ésszerű! Ez nem egy Szúnyog!"


"Te mondod, de én nem ismerem őt."


"Ha egy szúnyog, mit keresne itt?"


"Próbálom megtalálni Corelli megölni ego."


"De a Corelli."


Kiderült egy egyszerű komédia. Megrázta a fejét resignedly. "Elviselhető, vagy egy Corelli. Kurvára hideg van. Szállj be a kocsiba, majd beszélni."


Mosolygott. Jó."Ő vezette ego előre, hogy a Renault.


"Szép kis munka," mondta.


"Jó," mondtam. "Amikor a bérleti díjat, akkor a legjobbat hozza ki belőle."


Kinyitotta az ajtót, a kulcsot pedig belépett, aztán kinyúlt, s kinyitotta az utasoldali ajtót em. Bemászott, majd becsapta az ajtót. A kocsi meglódult. Még meleg volt bent.


"Hadd mondjam meg neked Basillo di Vanessi," - mondta, miután egy perc csend. "Csere. Megpróbáltak elkapni hónapokig."


"Őket?"


"Valaki a legfelső szinten van, a maffia," Lelkész mondta. Vele tudtam segíteni; A még gondoltam nen, mint Barry Lelkész,


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


nem úgy, mint Rico Corelli.


"De honnan tudod?"


"Vannak ott barátaim is. A tetején. Kapo Kapo akarja, hogy az legyen kizárva. Azt akarja, hogy teljes legyen."


"Mi az ego neve?"


Mosolygott. "Felejtsd el. Csak bízz bennem."


Jó. Szóval Capo Capo azt akarja, hogy menj el."


"Meg akarsz ölni. Megpróbáltam elmondani már kétszer is. Egyszer Korzikán. Egyszer Nápolyban. Ott voltam a szállítás."


"Nápoly? "Hol volt a Szúnyog származik?"


Úgy nézett rám élesen. "Minden rendben lesz."


"Mondtam."


"Hema?"


"Semmi."


"Amikor a második csapás nem sikerült..."


"Az egyik a villa Korzikán?"


Ráncolta a homlokát. "Igen." Várt. Aztán: "Ha nem sikerült neki, úgy döntött, hogy elhagyja az üzletet. Ekkor jöttem én, hogy ti, emberek."


Biccentett neki. "Tudom." Nem létezik. De hasztalan volt hallgatni az ego története. Azt nem tudhatjuk, hogy igaz-e vagy hamis.


Jó. Amikor eljöttünk Korzika a jachton, Vanessi magával vitte."


"A helyedre?"


"igen. Amikor odaértünk, Valencia, mi maradt a port egy nap, s az övé maradt a parton, amikor elmentek."


"Nem Vagyok vitorla nélkül?"


"Egyszerűen fantasztikus. Vanessa játszott Rico Corelli."


"Amikor pedig leszállt a Malaga, Vanessa még mindig játszik Corelli?"


"Igen." Tett egy kis szünet. "A segítségével Tina Bergson."


"Vanessa a Malaga?"


"nem. Maradt a hajón. Azt gondoltam, hogy jobb ez így. Akkor nem lesz hiba. Úgy értem, ha valaki felismeri az ego."


"Tud valaki abban Malaga azonosítani?"


"Van egy esélyt," Pap nevetett.


"Akkor?"


"Akkor a kapcsolatot Tina pedig azért jött, hogy megismerhetem."


"Ez igaz."


"Azt hiszem, valaki úgy döntött, azt követően, hogy a jachtot, amivel a búvár felszerelés, hogy hit."


"KI?"


"Moscato, természetesen. Ki más? Mindent tud rólam. Pedig biztos volt több, mint egy szem a hajón, mikor bejött. Csak időzítette, amikor a hajó közelében bevonni."


"Miért nem Moscato felismerni?"


"Tud a jacht, Tinát, hogy találkoztunk az emberek..."


"Látom. De tényleg nem ismertelek."


"Ez igaz."


"Ő szúrta meg a sebesült, Tina."


"Hála Isten, hogy nem halt meg!"


Nézte őt. A zsebébe nyúlt, majd elővett egy doboz Amerikai cigaretta. Rágyújtott egy intett a mérkőzés. Legutóbb vett ki egy spanyol cigarettát. De aztán, persze, ő játszott a Brit titkos ügynök Barry Lelkész. Volt egy tökéletes színész, tudta, hogy mennyire hatékony a megfelelő kellékek voltak.


"Hogy van?" Megkérdeztem.


"Úgy érted, mit mondanak a klinikán?"


"Igen." Tudta.


"Jön, jön!"


"Mikor tud jönni."


Habozott. "Hamarosan".


"Aztán-találkozók a társam?"


"Ez igaz." "Nézd, Tina része a mondat. Te is tudod, nem?"


"Igen", mondtam. "De szeretnék találkozni először, aztán megbeszéljük a részleteket."


Ő bólintott. "Ez minden, ami most számít."


"Egy dolgot nem értek."


"Mi van?" Füst rose előtt ego arcát. A szélvédő a Renault, látta a tükörképét az egók, amint elvette egy húzza a cigarettáját.


"Hogyan jutottál be, miután a Szúnyog a Torremolinos?"


Nevetett. "Szép, mi?"


"Nagyon szép. A szünetel. "Túl szép."


Ego szemébe csúszott, mint az enyém. "Mit mondasz?"


"Én azt mondom, hogy nem tudok teljesen egyetérteni a történet, Corelli. Adja meg a helyzet, amikor a Szúnyog fut a hideg, aztán játszani Barry Lelkész, egy titkos ügynök. Mit ad?"


"Menjünk vissza" Lelkész mondta komolyan. "Figyelem! Őt, tudtam, hogy miután egy szúnyog. Egyetért?"


Biccentett neki. "Lehet, hogy kitalálta, természetesen. De miért volt a Malaga egyáltalán? Úgy értem, Rico Corelli. Elbújt a Valencia. Miért Malaga, hogy tegye ki magát hiába?"


"Biztosítás", mondta lassan.


"Biztosítási?"


"Én biztonságban volt abban a pillanatban hagytam a yacht Valenciában. Megértetted?"


Biccentett neki.


Jó. Savchenko volt a jachton, amíg dolgozott, amikor a" Szúnyog " csapott. Tényleg, újra?"


Azt hitték róla. Jó. Tegyük fel, hogy úgy volt, hogy a Sol y Nieve ezen a ponton."


"Én is ezt mondtam Tina."


"Én is így gondoltam. Úgy értem, miért jön Malaga segíteni? Ez volt a dugóhúzó."


"Vidd magaddal a hotel többet megtudni rólad." Ő vállat vont. "Úgy értem, az élet becsomagolt egy kis csomag. Megyek az Államokba. Pedig ez a lány van, ott vannak az állattartók. Igaz?"


"Ez igaz."


"Megvárom, hogy visszaszerezze.


Hosszú volt a csend. A tekintete hideg volt. Úgy nézett rám, mint hidegen.


"Hol vetted el tőlem?" Megkérdeztem.


Nagyot sóhajtott. Jó. Nézd. Te voltál vadászni. Őt, tudtam, hogy megpróbálja megtalálni Moscato. Tényleg?"


"Azt hiszem."


"Én csak arra vár, amíg rád nem találtam."


"Sikerült azonosítani nekem korábban?"


"Ó, persze. Néztem, ahol Tina ment."


"Aztán követte Juana meg nekem, hogy éjjel?"


"Persze, persze."


"A villa."


"Valójában. Mire az a prosti - az egyik, aki volt már, hogy egy hármasban Moscato, a másik széles - tudtam, hogy a dell. Én csak a követ."


"De miért


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


Küzdesz a vissza, amikor még volt Moscato halott? "


Ego szemei találkoztak az enyémmel. "Mindannyian követünk el hibákat, nem?"


Az övé, ő vállat vont. Jó. De miért a sztori?"


"Barry Parsons jazz? Csak súrolta a por le a polcról, " mondta, csúszik Barry Parsons Brit akcentussal. "Úgy tűnt, mintha ez volt, amit meg kellett tenni, ebben a pillanatban. Mit csináljak, töltsük fel a fejem, azt mondja:"Milyen a hangja neki, a jó öreg Rico Corelli! Nem sok értelme van, nem? "


Az övé volt a nevetést. "Én még mindig nem tetszik, görény ez elágazás pedig háromszorosára. Lehet kapcsolatba Juana azonnal. Lefeküdtél vele, ott van, újra itt. Miért nem adsz hé az információkat, majd kérd meg, hogy megnézd? "


Ő kicsit le a cigarettát, aztán kinézett a szélvédőn. Esett a hó, de egyre könnyebb. Felnéztem, láttam, hogy a két arc tükröződik a sötét éjszaka.


Ego szeme bámult vissza rám.


"Sose bízz a hálóba" - mondta, ráncolja a homlokát. "Úgy értem, nem még a sajátomat. Ez az a hely, kiadtam neki a Torremolinos. Honnan tudom, hogy Moscato nem vettem fel a felvételt, mielőtt követte a hely? Azok után, mert azt hitte, megölte a hajót. De lehet, hogy ez egy csapda volt. Tényleg? Talán Moscato nem volt ott, talán Moscato mindig gondol rám várt rám. Honnan tudhattam volna neki? "


Az övé volt ott ülni.


"Pedig ez a szálloda. Nem bízom rá semmit. Semmi ilyesmi. Azt hiszem, vannak hibák minden szobában. Úgy volt, hogy menjen át a jövőben a találkozót, mert ez is része volt az eredeti terv. Nem szeretnék eltérni a kezdeti tervezés, mert nem hagy túl sok esélyt. Mivel már ismertük egymást, csak játszott kihűlni, majd folytatta a pont. Nagyon sajnálom, ha ez megsértette az értelemben, hogy a rendet."


Van értelme.


"Most mi lesz?" Megkérdeztem.


"Megbeszéltünk egy találkozót a lány meg én, a" Pap azt mondta, újra üzleties. "Szállít mikrofilm".


"Hol?"


"Nos, tudod, mit gondolok a hotel. Ez adja meg a jogot, hogy bármilyen számot. Én pedig nem szeretek az emberek, a Prado Llano. Nézd meg, mi van a sípálya?"


Azt hitték róla. "Nagyon elhagyatott, oké-néha. Nincsenek rovarok a hó sem." Nevetett azon, hogy ez mennyire így volt.


"Pokolba a hó. Lehet lőni egy embert, hogy párizs egy teleszkópos lencse." Ő megborzongott. "Nem tetszik ez nekem."


"De ha senki nem tudja te egy Corelli..."


"Ki mondta? Ezen kívül van még egy rossz pont. Ha Moscato még létezik, vagy az övé, biztos benne, hogy ez után Arturo vettem ego - fogja szemmel tartani a szakmával?"


"Arról, Hogy Juan?"


"Persze! Így látnom kell valahol, hogy mindkét szemet gyönyörködtető, védett ugyanabban az időben."


Az övé, ő vállat vont. "Nem könnyű ez a biblia, hogy töltse ki."


"Nem? Mi a helyzet egy ilyen kábel autók? Ha egy körül őket, vagy elszigetelt, egyedül, biztonságos!"


Gondolkodtam róla. "Egy gondola? Őt, tudom, mire gondolsz. A nem vele, hanem kelj fel együtt. Amíg ott vagy, bezárva egy felvonó, tudod magad ellenőrzött körülmények közé, de senki nem lesz okosabb. minden film? "


"Ez igaz."


Ültem, gondoltam. "De valaki mindig lődd le a lejtőn."


"Hogy jössz te a képbe, öreg," Lelkész azt mondta, séta vissza a Brit egyetem. "Kap a síléc, állni Borregilas állomás fedezni minket, ahogy közeledünk."


Gondolkodtam róla. Szeretem. Minél többet gondoltam rá, annál jobban tetszett.


"Rendben," mondtam.


"Mi az idő?"


Az azt mondta: "Holnap reggel tíz?"


"Igazából" Lelkész mondta. "Távol maradok Juana. Nem akarom, hogy bármilyen komplikáció, amikor olyan közel vagyunk, hogy alkut."


"Jó szerencsét" - mondtam.


Ott állt a hóban, beállítja a széldzseki. Érezte, hogy a hideg tör át a nyitott ajtón, bár a hó szinte teljesen eltűnt.


"Használatbavétel", Lelkész mondta. "Azt majd később."


Biccentett neki.


Bevágta az ajtót, s sietett körül az emlékmű, ahol eltűnt a szemem elől.


* * *


Renault kezdődött, minden gond nélkül. Hagytam, hogy a GMU egy kicsit felmelegedni, majd várt, amíg meg nem láttam Simka jössz a sarkon, az emlékmű, a fényszórók ferdén le rá a rögtönzött út. Aztán elhajtott, mászik le a rövid felhajtón, hogy az autópálya. Intett Lelkész a visszapillantó tükörben.


Láttam egy Sim-Kártya követ, a fényszórók pislákoló a hulló hó.


A fordulat volt elég éles, amely megköveteli az állandó fékezés, majd downshifting. Ő is elkezdte élvezni a pályát, amikor úgy érezte, az első nedves fékrendszer.


Ez leszállt egy völgy körül egy fekete mica, hogy nevelt fel, ahol az út már átkozott egy V-alakú árok. A végén láttam, hogy a járdán, hogy egy gyors, éles jel egyenesen előre.


Közepén a gyomra kezdett lassítani, s érezte, hogy csúszik. Azt hittem, belebotlott egy fagyos helyen a közúti balesetben, majd megpróbálta újra. De nem fagyott a hely.


Megütöttem a kutyákkal, megint egy kis tapadást, amikor downshifting, de


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


Nem úgy tűnt, hogy át minden hatalmat a kerekek.


Az övé volt kétségbeesetten nyomja meg a sebességváltó kart, de most már az övé volt túl gyorsan indul, nem válts alacsonyabb sebességfokozatba.


Nem lassította le a földre, ahogy mentem lefelé, de a sebesség túl gyors volt. Szerencsére, a görbe kiderült, hogy nagyon jó. Készítette mutatók. De egy gyors balra az ellenkező irányba, majd nyomja meg a kutyákkal újra, remélve, hogy a úttest ad tapadás. De nem éreztem semmit, de nedves eredménytelenség.


Semmi.


Én fordult a kerék nehezen sikerült. Az út tisztáztuk, de kezdett leereszkedni, mint az autópálya vált egy hosszú, szint traverse átkelés egy magas sziklás lejtőn. A végén a túra, látták pár vissza jelek, a nagy figyelmeztetés az országúton előre.


Rákattintottam a megfélemlítés újra, de nem kapott választ. Ő nyomta le a sebességváltó kart, de nem tudta csökkenteni az ego minimális. Ő elkezdett forogni a kerék oda-vissza akarsz kapni súrlódás típus hókotró, hogy csökkentse a Renault sebességet, így neki is alacsonyabb az átkozott alacsony sebességfokozatban.


Nem sikerült.


Látta, hogy a Lelkész fények mögé, én pedig azon tűnődött, hogy figyel a S vizsgáljuk a megmagyarázhatatlanul rossz vezetés.


A fény villant kétszer, mint egyfajta segítséget kérni.


A görbe egyre közelebb, a Renault nem tudott irányítani. Azt hittem, arról a belső vízelvezető árok, de úgy döntött, hogy az esélye, hogy megszegi a tengelyek, valamint letépni a kerék túl nagy volt a kockázat. Én is összetört lakás a pala bank, hogy rose körül az árokban, mint a kormánykerék nőttem fel, hogy a hátam.


A gumik rikoltott, majd elfordította a kormányt balra fordítsa, hogy túl gyors. Lezuhant egy toronymagas bank a jobb. A Renault lehúzta a vállát, az út egyenesen a külső széle az úton, ott, ahol volt, körülbelül egy láb követ halmoztak fel alá egy fehér festett fa kerítés, hogy a feszített körülbelül húsz láb.


Bevágta oldalra a korláton, tépte valamit a Renault testét, majd vágtat vissza a töltésen. De volt, húzta erősen, a kocsi rendbe megint.


Előttem az úton tovább ereszkedünk, gyorsan. Pár méterre láttam egy útszakaszon, hogy egy éles egyenesen viszont egy másik fa kerítés védi az útbaigazító táblák, egy nagyon nagy a jel, csak a kanyar előtt.


Annak soha nem lesz képes arra, hogy ezt a tanácsot.


A hang egy dörgedelmes motor közelében a fülét elkapta, majd megfordult, gyorsan.


Volt Lelkész.


Lőtt egy mimmo Sim-kártya rám lőtt az úton előre.


Kíváncsi voltam, hogy mi a fene a szabó volt elérni. Ő kérte, hogy hívja ki emu, de nem Stahl.


Megvágott nyitott előttem, s szinte kiabált neki, hogy menjen az útból, vagy eltalál.


Megpróbálta a váltót még egyszer, kétségbeesetten próbál le egy lépés, de nem használt.


Lelkész volt előttem. Majdnem lehunyta a szemét, várta a baleset történjen.


Ez nem történt meg.


Hirtelen, az első lökhárító verte ellen Parsons hátsó lökhárító. Láttam, hogy a piros féklámpa a Simca Lelkész villog, majd kiment, aztán elmegy, aztán megint.


A lassít.


Ez egy régi trükk, hogy ne egy elszabadult autó fékezés, a kocsi előtt, hogy lassul az autó mögött.


A fogást a kormányon volt, mert tudtam, hogy egy rock rossz helyen az úttest dobja a Renault le a Simca lökhárító, meg nem is megszűnik balra vagy jobbra, majd okoz neki, hogy csúszik le lassul a kocsiba, vagy a szikla, vagy a szikla peremére, a levegőbe.


Parsons megfélemlítés továbbra is villog, majd pislogott, mire jött a sor, ő is megállt bennem. Én vissza, aztán be a kocsiba, reszket.


Kinyílt az ajtó, s Parsons lépett ki a SIM-kártyát. Azért jött vissza, hogy mellém a kocsiba, hó hullott körülötte.


A villany kint, világító vissza a Simca mutat Lelkész állt ott az éjjel.


"Én nem kérdezem meg, mi történt," Lelkész mondta lassan. "Valaki megütötte a Renault."


Biccentett neki. "Köszönöm a segítséget. Jó trükk volt."


Megálltunk a Esqui Prado bárban, mielőtt elvittem a kocsit a garázsba. Három lumumba, valamint egy csésze kávét, de még mindig nem érzem magam egészen jól.


11


A visszatért szobájába, miután egy rövid tartózkodás Barre Esquí a Lelkész. A rumos csokoládé a lumumba segített megnyugodni egy kicsit, de én még mindig remegett, amikor visszatette a kulcsot az ajtót, s ment be.


Bekapcsolja a szent fény, hallotta, hogy egy susogását, a másik végén a szobában, majd az összekötő ajtó lassan kinyílt, s Johanna volt, tágra. Olyan volt, mintha ő csak felébredt a mély alvás.


"Találkoztál már vele?"


"Igen", mondtam. Gyorsan ment, hogy az iroda, s felvette a füzetet. Ez gyorsan firkált az nen által bug, valamint kimutatták, hogy szia.


Bólintott, hogy megértette.


"Hogyan történt


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


el? "Mi az?" kérdezte.


"Nincs jelentés. Majd meglátom ego újra." Elfoglalt volt írni egy notebook. "Találkozni fogsz vele, holnap tíz órakor a gondola. További részletek később."


Ő bólintott.


"Most megyek aludni, pihenni."


"Rendben," mondta.


Én is rámutatott, hogy a terem ajtaját, jelezve, hogy találkozunk kívül hamarosan.


"Jó éjszakát" - mondta, majd visszament a szobájába.


Levettem a ruháimat, változott a tiszták, majd kiment a folyosóra. Johanna ült elszívni egy cigarettát.


"Biztos, hogy a szobák a poloska?" - kérdezte.


"Pozitív."


"Ismered Corelli?"


"igen. Tudjuk, ego, mint Barry Lelkész."


Tanult tőlem. "Majdnem kitalálta."


"Én is."


"Biztos benne?"


"Hogyan lehetek teljesen biztos? De találkozik a cable car, hol, szabó venni, akkor az anyagok"


"Mi van?"


"Képes vagyok rá," mondta magabiztosan.


Jó. Majd én fedezlek re a sípályáktól. Ezt Corelli akar."


"De, hogyan lehetne a Szúnyog tud a találkozót, hogy ő vagy te?"


"Figyelt minket."


"Megpróbálom, hogy szemmel tartsa őt."


"Ne aggódj. Majd én elintézem. Csak találkozni Corelli, hátha csak viccel velünk, vagy nem."


Rám nézett. "Miért nem adja át az információt korábban?"


"Azt mondta, biztos akartam lenni benne."


A lány vállat vont. "Azt hiszem, hogy van értelme."


"A felvonó vele, meg lecsúszni a Borreglas. Találkozzunk a bárt, amikor mindennek vége." Akkor gyorsan le megnézni a hitelességét a dolgokat."


"Malaga?"


"Granada. Van egy adó van."


"Rendben."


Neki, ment vissza a szobába, majd nyomja meg a padon aludni.


* * *


Most már látni mindent végig a sziklás gerincen. A nap szent volt, tiszta fehér. Hó szent Úr, elvakította a szemem, de nem használt szűrő, a Zeiss 60x szemüveg.


A kábel az autó mozog fel, tisztán láttam, Juana sárga pulóver. Ez volt csak neki, s a Tiszteletes, belül. A gondola általában szállított négy ember, pedig tudta, hogy Lelkész volt, hogy tippet a szerviz személyzet egy privát út, de nem aggódtam. Ő volt a pénz.


A szemüveg gördült át a földeken újra, majd ego láttam.


* * *


Feküdt, a hasán egy gránit párkány körülbelül félúton Borregilas a Prado Llano. Volt öltözve, szürke ruha, tehát ő mindenképpen kevert, a mica, gránit lappal. De láttam, hogy ő is ember, s láttam, hogy a kezében volt egy hosszú puskát együtt a szikláról. Egy hatálya alá, csatolni kell a puska.


Nem mondhatom el senkinek a típusú puska által pontot.


Feküdt mozdulatlanul, majd várt. S nézett a gondola Juana, majd Lelkész. Honnan tudta, hogy elvitték az ego? Honnan tudta?


Lelkész? Volt Lelkész helyettes? Valaki létrehozott Juana? Milyen volt az információ, kiszivárgott megint? A szobák, senki nem szólt egy szót sem. Nem egy, hanem Pap, meg én ismertem a helyet, időt.


Mégis, a bérgyilkos feküdt vár.


Moscato? Elég valószínű.


Ő kigombolta a széldzseki, majd kihúzta a Luger . Az ő egója kezelték, majd felhúzott egy percet a széldzseki. Szerettem volna át a lejtőn, valamint megvesse lábát a sziklán, hogy elérjük. Akkor meg kell mászni a sziklák, majd megöli, mielőtt sztrájk.


Nem volt más megoldás. Ha hagyom, hogy Moscato élni, hogy újra meg fogja próbálni, hogy Rico Corelli - próbáld meg újra, amíg gmu sikerül!


Abból ítélve, a sebesség, a cable car, meg a helyét az a személy, jéggel, nekem körülbelül másfél percet, hogy a mozgás.


Megnéztem a leszállás egy kicsit, hogy elkerülje a veszélyes tycoon ment alatta. Amikor a hit az alján a dia, valami történt a többi a hó tetején, ő pedig hirtelen találta magát süllyed a dia térdén. Én erőltettem meg verte, a hó esett le rólam. Szerencsém volt. Egy nagy labdát gördülő hó továbbra is menj tovább, majd nyomja meg a sziklák a közelben.


Az elveszett értékes másodperceket.


A sziklák voltak előttem, de én nem is látta az ember feküdt alattam. Úgy volt, hogy vegye ki a kamerát, majd lassan pán a gerinc mentén.


Akkor ego láttam.


Én robbantották ki, természetesen a mintegy száz méter! A túl magas volt.


Gyorsan kezdett lefelé a hegyen, újra, vissza a másik irányba, attól eltérő, hogy persze, majd visszatér, hogy egy ponton belül az emberi éri el a köveket.


Elengedtem a bilincsek, tedd be a síléc a sziklák, így nem csúszik. Aztán kihúzta őt néztem át a szélén a sziklák.


Például, láttam, hogy a felvonó lassan emelkedik között a második-harmadik acél oszlopok. De lehet, hogy látta az ember puskával, aki megragadta az ego szorosan kormányzott a gondola óvatosan, ahogy megmozdult a pókszerű acél kábel.


A luger megcélozták a férfi fejét, majd lőtt.


A Gawk hit rock and elrepült valahová. Hallottam ricochet énekel.


Az ember fordult, gyorsan. Láttam egy folt a fehér arc. Ő ívelt a gyorsan vissza, felém fordult, fogta a puskát rám - scope, meg minden.


Esetlenül szeme fogott a hó mögöttem-túl közel


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


kényelmet.


Én lőttem le újra. De eltűnt a szemük elől közvetlenül a lövés után. Az Ego nem látta.


Guggoló ott, ego hiába próbáltam megtalálni.


Még egy lövés törte a követ, a kezemmel.


Lebukott.


A gondola lassan mozgott együtt a kábelt, majd Juana sárga pulóver láttam, pedig ez volt minden, nagyon figyeltem.


A fegyverforgató állt fel, majd elfordult tőlem, amelynek célja a gondola. Én lőttem le újra.


Esett, guggoló, egy kő mögött, eltűnt teljesen. Őt, láttam, hogy megütött volna a sziklán, amelynek célja a gondola.


Én kezdtem a sziklák, de tudtam, hogy nem éri el az idő.


Egy pillanat alatt a kábel bilincsek nem tették vissza a léceket, majd elindult lefelé, két pálca egyik kezében luger a másik. Nem a legkényelmesebb ski pozíciót tudott volna képzelni.


Ahogy haladt, rájöttem, hogy nem tudtam lőni síléc, így több értékes időt.


Leszállt a szintre, ahol volt guggolt, kiszabadult a kötések, valamint guggolt le a szemközti sziklák.


A hang!


Én lőttem le.


Ő volt a célom, hogy a gondola, lőtt, ahogy én tettem -, vagy talán egy másodperc töredéke később, mint én. Mi történt velünk, a saját lövés úgy tűnik okozta, hogy csütörtököt mond, az ego felelős ártalmatlan, mint hit az alapja a gondola, ahelyett, hogy az ablakon keresztül a Lelkész dollár verem.


Eltalálta a támadót.


Arccal beleesett a sziklák, majd reflexszerűen megpördült, majd meglendítette a fegyvert körül, amíg mutatott rá arra, majdnem egyenesen rám.


Neki ugrott vissza, majd be a hó, csúszik lefelé a hegyről. A golyó minden körülöttem, de egyik sem ütött meg. A naplemente vissza a sziklán, kapaszkodott, hogy nem a vásárlás.


A szikla csúszós volt, de az övé mászott át rajta, s mikor egy másik gawk felrobbant, közel a füléhez, felemeltem a fejét, látta, hogy az ego egyértelműen, majd a lövés a gmu a nyakát.


Azonnal leesett. Vér felrobbant mellette egy piros felhő.


Ő volt akkor fekszik a medence, a jeges bőrpír, amikor odamentem hozzá.


Volt Alfreddo Moscato.


Szúnyog.


Kerítő!


* * *


A puska, hogy először lőtt le kellett volna megölni Rico Corelli a gondola volt egy Winchester Modell 70 Szuper Minőségű puska, kalibrálva 30-06 Springfield fordulóban felszerelt Bausch & Lomb Balvar Lee dot változó teljesítményű optikai látvány. Gyönyörű volt a fúrásra.


A 30-06 Springfield Hi-Speed patron, egy bronz tipp, lehet megvalósítani, a torkolati sebessége 2,960 méter másodpercenként, valamint sebessége 2,260 méter másodpercenként 300 méterre, a csapásmérő erő 2,920 ft-lb-torkolati energia 1,700 ft-lb. font 300 métert. A Bausch & Lomb elektromosan állítható hatálya állítható, 2 1/2, hogy 4x, csak két mozgó alkatrészek ellenőrzése, a magasság pedig a szél.


Ha valami segít megölni egy személy, egy távoli lövés helyét, ez a kombináció is.


Neki, lehajolt a halott ember. Volt egy pénztárca meg a papírokat, de ők nyilvánvalóan hamis. Az volt a neve, azt mondta, hogy Natalio Di Cesura, a papírok azt mondta, hogy ő volt a Bari, Olaszország.


Volt, sötét bőrű, sötét hajú, aztán egy borotvált kék állam pálca. Ego pajeszom rövidebb, mint a normál, de nem tűntek túl hosszú.


Volt rajta egy szép széldzseki szoros sí nadrág.


Ő lett a hangja hirtelen lépteket a sziklák. Odin a Polgári Őr jött le, hogy a hely, nem vette le a léceket, majd jött egy jegyzetfüzettel a kezében. Őt, észrevette, hogy az ego tok a biztonsági öv ki volt gombolva.


Úgy nézett rám, nem szólt semmit, majd odasétált a sziklához, ahol a halott feküdt. Ő hajolt le, majd megnézte a holttestet, majd alaposan megvizsgálta az ego készült, néhány megjegyzés.


Megérintette a holttestet a nyakát, s úgy érezte a lüktetést. Ő is azt mondta emu, hogy az ego nem lenne ott. Ő elővette a papírjait, megvizsgálta őket, majd megvizsgálta, hogy a Winchester 70 a hatálya alá.


Felállt, majd felém fordult.


"Bocsánat a zavarásért, uram," mondta az angol.


Mosolygott rá. "Honnan tudod, hogy angol volt?"


"Tudom, hogy egy Amerikai," kijavította rám mosolyogva. "A síléc".


Ők voltak az Osztrákok, de vettem ih Sun Valley-ben. Meg volt mentve őket.


"Látott már ezt-a baj?" "Mi az?" kérdezte, finoman, de úgy tűnik.


Az övé, ő vállat vont.


"Talán több, mint egy szemtanú. Talán volt benne, hogy ez a személy a halál?"


Nem mondtam neki semmit. Mikor volt ő mondja el, a jogok? De, persze, Spanyolországban nem olvastam a jogokkal.


Elkezdte kigombolni a széldzseki, hogy ki a pénztárcája.


A Guardia fegyver, egy Amerikai Colt .45-ös kaliberű volt, azonnal az Ego keze alá az életem.


"Sajnálom, uram, de kérlek, ne vigyél el semmit, ki a zsebeit."


"Csak azt akarom, hogy add át a személyi igazolványomat," mosolyogtam. "Azért jöttem, az ajánlást, Senor Mitch Kelly körül Malaga."


Elismerés cikáztak át az arcán. "A. Egyértelmű. Van egy ego kártya. Is egy, valahol a tiéd." Úgy nézett nah, majd lassan engedd vissza a műanyag mappa. Ő adta vissza a pénztárcámat, majd becsapta az ego be egy okos pofon.


Én vitte el.


"Bocsánat, senor. A nem n


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


Itt vagyok, várok rád, kihallgatás. Ha el akarsz menni? "


Ó, az a kedves kis BALTÁS logó a sarokban Mitch Kelly kártyát, hogy mindenki úgy tűnt, hogy szeretem.


Megfordult, s rámutatott a halott ember. "Ő ismert meg?"


Guardia megrázta a fejét. "Nem hiszem. De majd kiderül hamarosan."


"Udvarias tanácsot" - mondtam. "Ez a személy lehet akartam a Malaga a bűn. Gyilkosság."


"Ó."


"A gyilkosság egy fiú tegnap este meg van nyitva itt a Prado Llano."


Guardia szemeit. "Tudod, egy csomó dolgot, senor."


"Ez az én dolgom. Tudom, hogy egy csomó dolgot. Meg képeket, ih, " tette hozzá mosolyogva.


Tisztelgett. "Prima: elnézést fogva tartásához. Azt hiszem, jó lenne, ha nem voltál itt, amikor a kollégám érkezik. Egy kicsit fiatal, lobbanékony."


Felnézett a hegyre. Egy másik Guardia volt síléc, illetve lefelé.


"Köszönöm."


Meghajolt, deréktól lefelé meg is köszönt. "Megmondom Senor Kelly, hogy találkoztunk."


Ő csúszott át a bilincsek, felvette a lengyelek, gyorsan leszállt a Prado Llano.


* * *


Fél óra után, hogy visszatért a szállodába. Juana várt a nappaliban a nagy kandalló.


Egyedül voltunk.


Az arca fénylett az izgalomtól. "Van ez," - suttogta nekem.


Biccentett neki.


"Mi volt ez a felfordulás?" - azt hittem.


"Én félek Moscato le, majd megölte ego."


Az arca elsápadt. "Honnan tudta, hogy ide jövünk a cable car?" - kérdezte. "Senki sem tudta, de te meg én -, majd Lelkész."


"Gondolod, hogy Parson nagyon Corelli?" Megkérdeztem.


A lány vállat vont. "Ő biztos sokat tud a kábítószer-hálózat. Hajlandó adni nekünk ezüst tálcán. Nagyon izgatott vagyok miatta."


"Voltál már csalódott?" Kérdeztem vidáman.


"Nagyon szilárd. Amint elkezdtük játszani, az első csere Corelli."


"Ma nem az, amikor mindent el fogunk szállítani Granada."


"Nem vagyok benne biztos, hogy az információ pontos, Nick," mondta, mintha azt gondoltam, ez egy ideig, de végül döntött. "Úgy tűnik, sajnálatos, hogy idáig eljutottam, de nem tudom eldönteni, Corelli hiteles, vagy nem."


"Ne aggódj. A FEJSZE memória bank tudom."


"De vajon miért küldtek ide a dell magát." Most ő duzzogott.


"Felejtsd el. Ez a munka része."


A szerelő a Prado Llano garázs bocsánatot kért. "Hozok egy ego által két órakor délután. Ez hamarosan meg magának, senor?"


Az övé, ő vállat vont. "Kell lennie. Mi történt?"


"Fékfolyadék lecsapolták, senor."


"Mi okból?"


"Vezeték hiba". Nem akarok sokat mondani.


"Egy kicsit?"


"Nagyon furcsa, senor," vallotta be. "Nem részei a folyadék vonal viselni ki ezen a módon. Sőt, ez lehetetlen."


"Aztán mi történt?"


"A vonal megszakad."


"Egy részem?"


"Úgy tűnik, senor." Most gmu nyugtalan volt. Az ilyen dolgok érthetetlen, hogy a gmu.


"Volt valaki, aki vágja ezt a célt?" Megkérdeztem.


"Nem tudom. Nem akarok róla beszélni. Ez nagyon súlyos vád."


"De senki nem felelős, akkor miért nem ezt mondta?"


Látott mosolyogni. Jó. Mondtam neki, hogy valaki ezt vágjuk, senor. Nyissz! Van ennek értelme?"


"Ó, igen", mondtam. "Ennek van értelme."


A fiú úgy nézett ki, komolyan. "Akkor van egy ellenséged, senor. Egy nő férje, talán?


A spanyolok olyan gyógyíthatatlan romantikus!


"Igen", mondtam. "Úgy érzem magam, mint lehetne. De megéri, tudod?"


Ő felderült. "Akkor jó. Jó!"


"Ott leszek a kettő."


"Ó, van még valami," mondta.


"Mi van?"


Habozott többé, nézzen körül, hátha valaki figyel.


"Tudod, mi ez?" elvett valamit a zsebéből, s tartott a kezében.


Ego vette ego palm. Gyönyörű volt a hiba. Mágneses jeladó kombinálva egy irányt kereső. Gyönyörű modell! Alaposan profi. Valószínűleg Japán, vagy német.


Neki, megnéztem. "Fogalmam sincs, mi ez."


"Én is, senor."


"Hol találtad ezt a modult?"


"Volt rögzítve, hogy az alján a Renault, senor."


"Milyen érdekes. Azt hiszem, most vette le a főútról, amikor vezettem."


"Ez a mágnesesség, tudod, senor? Azt hittem, érdekelt, hogy lásd."


"Nekem... nagyon érdekes."


Az irányjelzővel fektette le egy percre, s húzta ki több száz peseta. Ih adta a fiút. "Ez az", mondtam. "A kamat, illetve a csend."


"Megértem, senor."


Biztos volt benne, hogy igaz.


Tudta, hogy őt most, mint Moscato volna arról, hogy a kábel autó találkozó.


A self azt mondta, gmu 1


Tizenkét


Mint Juana én ült az Alhambra kert, egy rövid, sötét hajú, göndör hajú Cigány nevű Gervasio Albanes odajött hozzánk. Ő vezet el az út, ami volt, már előttünk. A design, Juan pedig vele maradt.


"Ez meleg Andalúzia," mondta egy nagyon jó angol kiejtéssel.


"De nem Marokkó," mondta a reuma, újra kínos Hawke, valamint a teljesen gyerekes felismerő rendszer által létrehozott AX.


Ő bólintott


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


Körülnézett. Volt egy konkrét, a pad alatt bors fa, ő vezetett minket. Ültünk együtt, nézem a sekély medence, valamint a nagy Mór boltív szemben.


"Rossz hírem van," mondta suttogva. "Találkozzunk után írás végén."


"Hír?" Megkérdeztem.


Rátette az ujját a szája. "Később. A dombon szemben." Ő mutogatott a mimmo Alhambra, a hegyoldalon, hogy az észak-keleti. Azt mondták korábban, hogy számos barlangok, a hegyoldalon, barlangok, ahol nagyszámú cigányok voltak, még mindig fáj. Sőt, ez az, amit Gervasio maga mondta nekünk.


Biccentett neki. "Aztán kirándulások. A bejáratnál, az Alhambra."


A tömeg a bejáratnál, hogy az Alhambra volt elvékonyodása, amikor kiszálltunk, majd Gervasio sétált velünk, hogy a parkolóban.


"Van egy autó?"


"Sajnos nem" - mondta Gervasio, mosolyogva. Ő lille varázsa abba az irányba, Johanna. "Nekem csak egy nagyon kis Lambretta ...


"Ne onts vért az egész út" - mondtam. "Gyere velünk. Mi lesz itt később, akkor vedd fel Lambretta."


"Te vagy a szálloda egész területén, de ez van."


"Negatívan. Mi csak gyakorlatias. Nem vesztegethetjük az időt vezetett oda-vissza, amíg vár, hogy felszámolja a nagy hegyek. Hová megyünk?"


"Én egy barlangban élsz, senor," mondta tragikusan, így Juana több levet a szemét.


Nézte őt. Volt, hogy nem.


"Felejtsd el, Gervasio. Lefogadom, hogy van egy tizennégy literes kancsó tele tömör arany érmék alján, a barlang.


Ego szeme csillogott. "Egy humoros ember, senor."


Gervasio de Juana bemászott a hátsó ülésen. Nézte, ahogy a fekete bárány, de láttam, hogy a szeme néha rám nézett a tükörbe.


"Gyere ide, senor, majd egyenesen" - mondta nekem, majd futottam, amíg után egy rövid időre megálltunk előtt egy lyuk a földben. Voltak más a kocsik körül, valamint egy halom motorkerékpárok. Főleg, hogy voltak helyek, valamint a Peugeot. Ez volt az egyik nagy hitelkártya a sárban.


"Itt ülünk."


Biccentett neki. Őt nézi őt a visszapillantó tükörben. "Most az a hír, Gervasio."


"Senior Mitch Kelly akarja hívni emu Malaga azonnal."


"Elmondta, hogy miért?"


"Persze, hogy nem, senor. De ez nem volt tartós."


"Hol lehet hívni ego?"


"Én vonalak a házban."


Rámutatott, hogy a barlang bejárata.


Úgy nézett Juana. "Menjünk."


Kiszálltunk, majd Gervasio a barlangba. Bent volt berendezve, mint bármelyik másik ház, a nagy spanyol bútorok, szőnyegek a kemény-csomagolt földön. Voltak izzók, lámpák csatlakoztatva az elektromos aljzatba. A fő szoba szaga nagyon erősen a főzés.


Gervasio ment, hogy egy könyvespolc végén a szobában, majd elővett egy bőrtok, hogy cáfolja a médiában Mitch Kelly vagyok az R / T a biztonságos házba, a Malaga.


Ő dugva az ego, majd hagyjuk, hogy felmelegedjen. Ült, s nézett. Juana fel járkált, keres, a félelem, a drapériák, a falakon, a bonyolult szövésű faliszőnyeg, a csipke, amely a táblázatok, az Internet.


Gervasio adott a kódot a leveleket, majd válaszolt Kelly kérelem azonosító.


"Kelly?" Azt mondta, miután egy pillanatra. "Miért a hotline?"


"Egy lány. Tart, hogy Sol y Nieve."


"Valójában. Szóval?"


"Volt valami probléma?"


Megállt, nézte Gervasio. "Bajban?"


"Hát, még nem fordult fel a Római orra még. Tényleg?"


"Valójában vagyunk."


Csend volt. "Figyelj!", Kelly szerint. "Római Orr-hívta a lány tegnap mondtam neki, hogy hé, arról, hogy a halál egy fiatal ember, ma reggel-a halál egy másik ember!"


"Ez igaz."


"Római Orr hajlandó találkozunk, vagy N. X., tényleg?" N. X. Kábítószer-szakértő. Nagyon jó. Juan Rivera.


Várja őt. "A negatív. Mi az ok?"


"Római Számok azt mondja, le akarja mondani mindezt. Biztos benne, hogy ez egy csapda. Biztos, hogy az ego szervezet megpróbálja megölni őt. Hallasz engem?"


"Világos."


"A lány most vezet fel egy piros Jaguár. A vörös Jaguár. Értem?"


"Látom. Egy dugóhúzó. Miért jött?"


"Azt mondja, hogy beszélni akar Római Orrát, hogy találkoztunk."


"Várj egy percet. Mindketten találkoztam Római Orra. Ismétlem. Mindketten találkoztam Római Orra. Hallasz engem?"


Szünet. "Értem."


"Nem értem, miért gondolja azt, hogy még nem találkoztunk Római Orra?"


"Lehet, hogy nem."


"Van egy ilyen lehetőség. A Római Orr volt, nem a dell magát egyedileg azonosítani. De nekünk adta az anyagot."


"A lány ragaszkodik hozzá, hogy még nem találkoztál Római Orra. A Római Orra akar visszatérni Korzika, anélkül, hogy azonosítja az ellenséget. Szóval nem randizni."


"Szóval szerinted a Római orra nem egy Római orra."


"Újra-előadás a show-Malaga-Öböl. Igen. Valószínűleg."


"Elég világos nekem, hogy" én is elismerte. "Két dolog: egy Római orra Római orr, vagy egy Római orra nem. Callie. Szállj be a kocsiba, majd csatlakozzon hozzánk Sol y Nieve."


Szünet. "Miért nem?"


"Szükségem van a segítségedre. Meg kell, hogy győződjön meg arról, hogy a Római Orr, aminek mondja magát."


"Hogyan segíthetek?"


"Ez egy bonyolult történet. De tudom, hogy most mit csináljak."


"A hotel ugyanezt mondanám!"


"S


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


ol y Nieve. A Sierra Nevada Hotel. Ma este. Igaz?"


"Ez igaz."


"Egy szál kommunikáció."


Ültem, s néztem a beállított ideig. Akkor láttam, megfordult, látta, hogy Juana figyel engem.


"Minden rendben?"


Körülnéztem. Gervasio is néz ránk nagy szemekkel. Őt, beszéltem Juana. "Van ez a mikrofilm?"


"Igen," mondta, eléri a táskáját.


Jó. Add, hogy Gervasio."


Ő ezt meg is tette. Lenézett a kis köteg film a kezében. Akkor úgy nézett rám, questioningly.


"Fúj ez a tekercs, majd küldje el az ego, a szimbólum által szimbólum, hogy AX."


A cigány nő bólintott.


"Juana, menj vissza a Renault a Sol-t-Nieves."


"Nélküled?" A szeme összeszűkült.


"igen. Megyek, hogy elfogja Tina Bergson."


"De miért?"


"Abban a pillanatban megjelent a resort and beszél, hogy az igazi Corelli, ő azonnal azonosította."


"De?"


"Úgy értem, hogy valaki meg akarja ölni az ego."


"KI?"


"Az az ember, aki úgy nevezi magát, Barry Lelkész."


Johanna szeme kitágult. "De miért kell Lelkész?"


"Kéne."


"Szóval, ketten voltak megölni Corelli?" kérdezte Juana, ráncolja a homlokát.


"Valószínű, hogy a gengszterek úgy döntött, a két szerződések vele, ha az egyik nem működik."


"Ez ... bonyolult."


"Tartsd meg a pénzt, hogy ez a te életed. Figyelj rám. Elemezzük. Tegyük fel, Pap meg akarja ölni Corelli. Tényleg? Pedig Pap, nem tudja, Corelli, a látvány több, mint mi. De ő tudja, hogy én próbálok időpontot Corelli. Nem csak az övé , de te meg én. Így ez lesz nyalogatja nekünk. Mint ble nyalogatja ."


A tolvaj azt jelentette neki. Juana nem hiányzik a célzást. A lány elpirult.


"Most. Tegyük fel, hogy a Lelkész is jelen volt Moscato, amikor Arturo megölték. Pap figyel, persze. Akkor biztosan hallotta az utasítást kapott Arturo amikor haldoklott. - Olyan messze?"


"Nagyszerű."


"Akkor Plébános elmegy a találkozóra, hogy elrejtse várni, Corelli, hogy mutassa fel. De ki fog megjelenni? Neki. Nem Corelli. Pap ott állt, én pedig gyalog fel neki, de az egész arca csupa tojás."


"De miért nem Corelli menni a találkozóra?"


"Hallottad, mit Kelly mondta. Azt mondta, Corelli féltem, amikor Arturo lelőtték. Azt kell feltételeznünk, hogy ő intézte az egészet, majd történjen meg nélküle."


"Miért nem a Szúnyog, oda megölni Corelli?" kérdezte Juana ártatlanul.


"Gondolkodtam azon, hogy" én is elismerte. "Tegyük fel, hogy sietett, hogy elkerülje után Arturo gyilkosság, hogy ő nem hallotta, amit Arturo mondta nekem."


Ő rossz szemmel nézik.


"Rendben, "mondtam, továbbra is gyorsan, Hogy" ez Parsons hely, ami az övé. Mit jelent a Lelkész mondja? Az egyetlen dolog, amit ő mond, az igaz. Tudja, hogy nem vagyok Corelli. Tudja, hogy a találkozóra kerül sor. Azt mondja, " én vagyok Corelli! Még viccelni, megszervezi a találkozót."


"Mi a helyzet a mikrofilm? Ő adta nekem a film."


"Mi vagyunk az ellenőrzés. De cseréje ez a fajta információ nagyon egyszerű: a nevek, helyek, illetve időpontokat."


"Jó..."


"Megrendezi a film, találkozót szervez meg. Megszervezi a találkozót játszani Corelli. Elmegy melletted egy kamu film, miközben Moscato meg akarja ölni ego, én pedig meg fogom ölni Moscato."


"De honnan Moscato tudom, hogy a találkozó miatt?"


"Hiba a Renault," az apja mondta.


"Mi Lelkész vár most?" - azt hittem.


"Vár Tina megjelenni. Ő tudja, hogy mi van vele, még ha lehet, hogy nem ismerem őt személyesen. Szerintem biztos megrendezte ezek a " hívást ", hogy Tina összekeverni Elena. De tudja, hogy Tina előbb-utóbb megjelennek a Sol y Nieve. Várni fog neki, hadd hé hum ego Corelli, vagy bingó! Látod? "


"Mi a jó az elfogó Tina?"


"Azt akarom, hogy figyelmeztesse őt, hogy az ő megjelenése Sol y Nieve befolyásolja Corelli."


Ő bólintott. "Aztán?"


"Hadd találjam ki," - mondtam halkan. "Nem egy poén még."


* * *


Juana Rivera vette Gervasio, hogy egy autót béreltük, Granada, hol szedte fel egy Helyet mini kézi váltót. Juana akkor vezettem Gervasio vissza a Alhambra, ahol az ego mini motor parkolt.


Eltartott egy Helyet a Malaga-Granada autópálya felé Malaga. Már elég késő van, de a nap nem süt még. Ő már több mint egy szem, a vörös Jaguár - a kocsi könnyű megkülönböztetni.


Bizonyára nem több, mint húsz perccel azelőtt, hogy az Ego láttam őt, mint ő ugratta a gyors süllyedés a völgy túloldalán tőlem. Gyorsan fordult is vissza, vezette ki a felperzselt búza mezőt, majd egy gyors jele a three corners. Én voltam elöl, a Jaguar, indult vissza Malaga, amikor láttam, hogy a megközelítés a visszapillantó tükörben.


Kinyújtotta a kezét, s intett hé, hé párszor, jelezve, hogy hagyja abba.


Látta, hogy a keze, akkor látta, hogy a kocsiból, de végül ő is látott engem. Meglepődött, de nem depressziós. Rámutatott, hogy az autópálya mellett, majd húztunk le együtt.


Kiszállt a nyeregből, majd odasétált a Jaguar. Volt ott ül, hűvös, elegáns, ugyanabban a Skandináv stílust, ami Nem volt, egy világos, zöld pulóver, szürke szoknya.


"Beszéltem Kelly," mondtam, amikor én is kap egy hang.


"igen. Tudod, miért van itt?"


"Természetesen. De változott a terv."


Ee személy


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


esett. "Van Riko ment még haza?"


"Talán, igen. Valószínűleg nem. De vannak problémák. A másik ember pózol, mint Rico."


"Hogyan...?" A lány pislogott. "Látom. Igen. Valaki eljátssza, hogy Rico."


"Ha Rico meggondolta magát beszélek később."


"nem. Magabiztos volt." A szemei kissé eltolódott. "Figyelem! Nem hiszel nekem? Őszintén...?"


"Azt hiszem," - mondtam. "A probléma az, hogy van egy Ikertestvére, egy másik helyettesíti, még egy-Rico Corelli."


"Akkor figyelmeztetni kell az igazi Riko..."


Az övé, ő a fejét rázta. "Valaki meg akarja ölni az ego. Amint közeledik vele találkozni ego, a gyilkos tudja, ki Rico. Látod?"


Az arca megváltozott. "Igen, igen, megértem őt!" Rám nézett komolyan. "Mit akarsz, hogy tegyek?"


"Azt akarom, hogy maradj Granada."


Megharapta az ajkát. "Olyan magányos vagyok."


"De voltak a klinikán, egyedül."


"Ez őrjítő!"


"Hogy van a vállad?"


"Nagyon jó", mosolygott. Nyilvánvaló, hogy csak egy kis kendőt. Még csak nem is a drámai görbék a pulcsija.


"Jó, megteszem, Tina?"


"Mit tegyek?"


"Maradj a Granada?"


Sóhajtott. "Jó..."


"Elviszlek vacsorázni," mondtam conspiratorially.


A szeme világít. "George!"


Az övé volt a nevetést. "Szívesen."


"Majd én megteszem."


"Kövess engem, hogy a Jaguár. Megyünk a szállodába, majd ellenőrizze, hogy az."


A nő bólintott, a szeme csillogott az izgalomtól.


"Azt hiszed, Riko dühös lesz, amikor megtudja?"


"Mi volt vacsorára?"


"Igen." A lány vállat vont. "Különben is, kit érdekel?"


Eddig a menyét, hogy erezett veszélyesen, de nagy sikerrel. Az övé, azt hiszem, gondolta, veszélyesen élni, örökké ugyanazt a fokú biztonság.


* * *


Vacsoráztunk egy szép kis étterem, közel a bevásárló negyed, Granada. A zenészek játszottak, a spanyol zene az egyik sarokban, a pincérek voltak lebegett felettünk, próbálja a legjobb, hogy tönkre minket.


Már tíz amikor kiszálltunk, köröztek az étterem felé a hotel. Granada egy gyönyörű város éjszaka. A boltok kivilágított szent fények, az emberek sétálnak az utcán éjjel-nappal. Tíz óra volt, meglehetősen későn, de néhányan nem voltak még. A Polgári Őr tűnt, hogy megvédje az utcán, a bűnözés.


Beléptünk a hotel Tina ment neki a kulcsot. Minden szem a hallban fordult, majd követte őt sétálni. Hallottam a sóhaj, egy párszor. Ez volt egy ismétlés a teljesítmény a Malaga.


Fogta a kulcsot, aztán kiderült, hogy én egy gonosz pillantást.


"Az ügyetlen a kulcsok."


Biccentett neki. Jó. Tudom, hogy annyira őket."


"Igen. Akkor gyere, tedd a kulcsot a zárban, kérlek." Szeme izzott a kaja, bor, várakozás.


"Én is csak ember vagyok," mondtam, majd be a liftbe. Amikor a nap zárva nekünk, őt, láttam, hogy minden férfi a társalgóban nézett rám irigy szemek.


Mi mentünk fel a lifttel, majd a silken indák a haját csiszolt ellenem, mint költözött halkan mellettem. Megfordult, s úgy nézett ki, hé, a szem. Mosolygott.


A lift ajtaja kinyílt, majd kiléptünk a folyosóra. Ott volt egy hosszú, vörös bársony szőnyeg a padlón. Ott volt egy nagy antik kanapé állítsa be a falba. Virágok, vázák lógott a falakon.


Megtaláltam a szoba számát, majd megpróbálta helyezze a kulcsot a zárban.


Tina kuncogott.


Nem tudtam, hogy annyira részeg voltam. Újra megpróbáltam.


Kinyílt az ajtó, varázsütésre.


A nő belépett a szobába előttem, fordul enyhén ahogy ezt tette, aztán elsétáltunk mimmo nekem az egész testét. Érezte a kapcsolatot tetőtől talpig formájában váltakozó, közvetlen jelenlegi rázta.


Bementem, s az ajtó becsukódott mögöttem. Őt abban, hogy senki nem ért hozzá ego. Egyes szállodák elvarázsolt.


Ott állt nézem Nem egy buta mosoly az arcán. Tudom, hogy ez egy hülye vigyort, mert láttam, hogy az arcom egy kis aranyozott szélű tükör lógott a falon. Ő meg néz rám, a kifejezése, hogy csak le, mint nehéz a primitív vágy.


Nem volt vele a karjaimban. Az apja tartotta a közel hozzám. Sóhajtott. Azt mondta, hogy ő volt a klinikán az olyan hosszú volt, a szörnyű fájdalom.


Szomorú, szomorú.


Igen, igen, mondta.


Amikor meglátta, hogy én rokonszenvezett vele bántani, ő mutatta meg nekem a seb a vállán. Nem volt más mód, hogy megmutassa nekem, mint hogy vegye le a pulcsit, de amikor azt láttam, hogy nem volt semmi a pulóvert, egyáltalán, hogy van, semmi, de ez a gyönyörű arany elrejteni. Olyan volt, mint a természet tette.


Sőt, még azt is nézett a kis seb a vállán, s csodáltam Dr. Hernandez munkája.


"Hát nem borzasztó?" kérdezte.


Én rokonszenvezett vele.


"Egyszer volt egy sebhely a csípőm," mondta nekem. Sőt, ez azért volt, mert nem olyan, mint az oltás doboz a kezemben, ő továbbra is, így a védőoltás doboz volt a lábamon. Nagyon duzzadt.


Én rokonszenvezett vele.


Ő hitt nekem. Egy kis idő után ő is levette a szoknya, bugyi, majd megmutatta a sebet a lábán. Nagyon jól áll neki. Neki mondta.


"Természetesen," mondta, " meg kell sebek is.


- Én már rutinos vagyok, sok harcművészeti.


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


ars, biztosította őt, őt, elkezdte mutatni a bizonyítékokat.


Valahogy végül a hálóban ezen a ponton, Tina óvatosan húzta vissza az ágyneműt, majd megveregette a lap egy kicsit, változó a párnák be egy furcsa helyzetben.


Amikor megkérdeztem, miért megosztott párnák szépen, azt mondta, hogy a svéd nők nagyon fejlett ötletek a szerelemről. Bizonyítani, hogy a svéd nők kezelni a férjük, s a szeretők nos, ő is csatlakozik a jelenlegi várható élettartam diagramok által összeállított, az Egyesült Nemzetek szervezete, amely bebizonyította, hogy a várható élettartam a svéd férfiak 71.85 év, szemben a várható élettartam az Amerikai férfiak, amely 66.6 év.


"Majd én megmutatom, miért" - mondta. Vannak bizonyos módszerek fenntartása az áramlás alapvető gyümölcslevek.


Tizenhárom


Reggeli Granada.


"Ígérd meg nekem, hogy egy hotelbe, itt," mondta Tina, körülnézett a csodálatos belső az ebédlőben.


Tina szomorúnak látszott. "De hiányozni fog síelni!"


"Ha Sol y Nieve, ön lesz a felelős Rico halál."


"Értem." Ő pouted.


"Pedig magát a hely."


Jó. Hova mész?"


"Visszamegyek a hotelbe. Nekem van egy kis dolgom."


* * *


Volt egy kellemes 40 perces autóútra fel a hegyoldalban Sol-én-Niev. Amikor megérkezett, a síelők voltak már a pályán. Egy tiszta nap, egy szép fény, por, akkor egy rövid őszi este.


Beléptem a hallba, s látta, hogy Mitch Kelly ül a pult mellett, az előcsarnokban.


Letette a szék mellett. "Úgy tűnik, kinyitotta a bár ma reggel."


"Valójában. Csak van."


"Korán jöttél, ugye?"


"Azt hittem, hogy eljövök ide, amilyen gyorsan csak tudtam. Miről szól a film?"


"Tudod, mi az. Az ember itt van, de nem fél megmutatni a kezét. Nekünk van egy hasonmása, aki azt akarja, hogy vezette az egója, hogy a Római Orra."


"Jobb?"


"Egy szavazás, hogy mit csinálunk."


Mi meghajolt a fejünket, majd adott gmu egy diagram - csavarok, szegek, kalapács, fűrész, valamint fa.


* * *


A szobámba mentem, s megváltozott a ruháimat. Felveszem a sí felszerelés várta, Juana, hogy hívj fel engem.


Ő volt az ajtóból.


"Látom, már megint," mondta a magas, komoly hang, egy sebesült Puritán.


"Igen," mondta zeneileg. "Hosszú volt az út."


A lány felhorkant. "Mi a program mára?"


"Síelni megyünk."


"Jó!"


"Akkor mi lépünk ma este."


"Akció?" A hangulat javult.


"Gondoskodni fog Elena."


"Hogyan?"


"Maradj vele az idő. A mi -, hogy dolgozom, Lelkész. Kelly meg őt."


Ő bólintott. Nagyon csalódottnak tűnt. "De Elena úgy tűnik, teljesen ártatlan."


"Bűnös-e, vagy nem egy dugóhúzó. El kell különítenünk Lelkész. Én majd gondoskodik róla. De én nem akarom, hogy elvonja a figyelmem."


Jó. Most már. Mi a helyzet most?"


"Úgy néz ki, mint egy nagy nap a lejtőkön."


Ő felderült. "Igaz!"


* * *


Töltöttünk a többi nappal a hóban. Szigorúan pihenés, kikapcsolódás. Egy pár órára, hogy elfelejtett Corelli, Tina, Elena, meg Hauptley - el is felejtettem azok a problémás embereket, a küldetés, a spanyol Kapcsolat volt bizonyult, így nehéz megállapítani. Volt minden a tervek. Csak meg kellett várni a Plébánosnak, hogy a megfelelő helyen, a megfelelő időben. Estefelé volt Lelkész, majd Elena közelében Borreglas. Elena úgy tűnt, a kivont, illetve depressziós, de Pap volt, a régi ego élénk neki.


"Volt egy csodálatos ez a reggeli futás, nem, Elena?" Tényleg volt Brit hogy a vér szinte alvadt.


"Jaj?"


"Azt hittem, ez nagyszerű! Kiváló feltételeket! Nagyon nagy futásteljesítmény! "Úgy vigyorgott a Johanna. "Hogy vagy, édes hölgyem?" Az ego hangja volt, nagy kezdőbetűvel.


"Rendben," mondta Juana.


"Azt hiszem, meg kell hiányoztál tegnap este. Hol voltál?"


"Mindenki," Johanna-mondta.


"Én Granada," mondtam.


Pap vállat vont. Ego vitte félre.


"Valaki kell, hogy megfeleljen, hema," emu-mondtam neki halkan.


"Jaj?"


"Az út".


"Egy utazás? Mi utazás, régiségek?"


"A Tagállamok."


"Már? Úgy érted, hogy átnéztem az anyagot adtam, hogy...?"


"Még nem. De úgy tűnik, ésszerű, hogy hozzon létre egy útvonalat. Az biztos, hogy ott lesznek problémák logisztika."


Lelkész megköszörülte a torkát. Jó. Hol fogunk csinálni?"


"Nem ezek a szoba" - mondtam. "Meg vagyok győződve, hogy ők poloska."


Ego szeme kitágult. "Te nem így gondolod?"


Te átkozott képmutató! Ő volt az, ki dobta fel a hibákat!


"Szerintem igen", mondtam.


"Akkor hol? A hóban? "Ez vigyorgott.


"Disco".


"A pincében a hotel?"


"Ez igaz."


Ő bólintott. "Te vagy."


"Tíz óra van?"


"Egy jó műsor."


"Mondtam, Juana, hogy ő itt Elena. Csak nem akarom, hogy beleszóljanak. Ez fontos."


"Persze, egy emlékmű."


"A mi négyen együtt vacsorázunk, aztán Juana ül Elena a nappaliban."


"Elismerem, hogy Elena egy meglehetősen kellemetlen probléma," Lelkész rossz szemmel nézik. "Sajnálom"


"Semmit nem lehet kezelni."


Együtt vacsoráztunk, meg minden a terv szerint ment. Juana Elena pedig ment a nappaliba, majd Lelkész, majd a felesége lement a diszkó, hogy " az üzletről beszélni."


Cs


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


A műsor még nem kezdődött el. A sztereó feltéve, hangos zene, táncosok kószáltam a földre, hogy a majmok, rongyok, vagy bármi más, ami volt, "csak" egy ih-adott jelenetet.


Lelkész pedig van egy asztal a sarokban. Ültem a sarokban, a két fal vezető távol tőlem. Pap ült, bal oldalamon. Ez által meghirdetett, az ego ott konkrétan. Volt egy üres szék a jobb.


Rendeltünk egy kis puha bor kezdeni. Sőt, ez nem tartott sokáig, a zene hangosabb, az akció a táncparketten, hogy gyorsítsák fel. Több részegek voltak már vinniük az elvtársak a vállukon.


Akkor Mitch Kelly megjelent, kiszúrt minket a sarkon fordult között a szorosan csomagolt táblázatok járni felénk.


Úgy vigyorgott rám. "George" - mondta.


"Kelly", mondtam. Megfordult, hogy Lelkész. "Barry Lelkész, ez Mitch Kelly. Ő az az ember, akiről beszéltem."


Kelly kuncogott, majd leült fel. Rendelt a pincértől, valamint a gyermek eltűnt a tömegben. Sötét volt, volt, villogó fények, a középső a táncparketten.


"Nem úgy festesz, olasz," Kelly azt mondta, egy ego - széles, lefegyverző mosollyal.


Lelkész arca megfagyott. "Akkor is."


"Nem teszek úgy, mintha a" Kelly válaszolt.


Parsons szemeit. Ő rám nézett, majd, látván, nem kifejezéssel az arcomon, visszafordult, hogy Callie. "Mit jelentsen ez?"


"Ez azt jelenti, hogy: hogyan lehet bizonyítani, hogy te vagy, ki vagy?"


Lelkész nyugodt. "Nos, most. Azt hiszem, kiderült, hogy a kollégája. Ez nem elég?"


"Én vagyok az az ember, aki kell rendezni a transzfer a Tagállamok." Kelly arcára szorítva. "Nem akarom, hogy próbálja meg, hogy a közlekedés rossz ember!"


"Én vagyok a megfelelő személy," Lelkész azt mondta, az akcentusa észrevehetően csökkent. Ő több, mint a szerepét " Corelli ", hogy ő játszott velem"Velet". A sel, élvezi a kompromisszum.


"Úgy érzem magam, mint amiről beszélünk, az két különböző dolog, Parsons," Kelly azt mondta udvariasan. "Engedélyt kaptam, hogy gondoskodjon a szállítás az Egyesült Államokban az a személy, aki a kulcsa a smashing Mediterrán gyógyszerek."


"Az ember", Lelkész csattant.


"Ez az ember neve Rico Corelli. Vagy Rico Corelli?" Kelly volt egy halvány mosolyt, hogy hozzá sem értem ego szemében.


"igen. A neve Rico Corelli." A tiszteletes ajka fehér volt, ő pedig megszorította a ih nagyon nehéz. Feszültség, feszültség.


"Attól tartok, neked kell bizonyítani, hogy az elégedettség, Signor Corelli."


Pap tegye a kezét a szája elé. "Ne olyan hangosan! Ez a név ismert, mindenhol!"


"Mert ezt a hangot nem lehet hallani, hogy" Kelly mosolygott. "Ismétlem, bizonyítaniuk kell, hogy a személyazonosságát nekem."


"De én már adott George Peabody anyag, ami lehet bizonyítani."


Az övé, ő vállat vont.


Kelly elérte be az inge zsebébe, aztán elővett egy borítékot. Akkora volt, mint egy levél. Kinyitotta, majd elővett egy apró tekercset. Letette a csomagot a közepén a széket.


A pincér hozta Kelly egy italt.


Lelkész bámult a csomag.


"A mikrofilm?" "Mi az?" - kérdezte egy halk hang.


"Nem, Rico Corelli," Kelly azt mondta.


"De én adtam Peabody! Az igazi film Rico Corelli!"


"A Negatív, Lelkész. Ez lehetetlen."


Lelkész blöfföl elég jól, de még látni lehetett a feszültséget körül az ego szeme - apró szarkalábak idegek növekszik az ego, a test.


"A neve Rico Corelli, Lelkész. Az, hogy nem mersz kihívás ez a tény."


Lelkész arca volt, mint a gránit. Eszembe jutott az a pala mentén a sípálya. Bámult a tekercs mikrofilmet. Ő vette fel, hogy vizsgálja meg újra, akkor is zavar, hogy tárd fel.


"Nem kell olvasni, hogy" Kelly azt mondta. "Túl kicsi ahhoz, hogy tisztán látni. Ez egy ismétlődő mindegy."


Egy vékony, csepp vér jelent meg a Pap a homlokát. "Másolat?"


"Igen, valóban," Kelly azt mondta, egy mosollyal, ami lett volna, az irigység egy kobra.


"Az eredeti?"


"Mr ment ego, hogy Washington kell ellenőrizni a drogrendészeti Hivatal, a nagy ország."


Lelkész bámult Kelly egy hosszú percig. Végül vett egy mély levegőt.


"Rendben," mondta. "Borotva borotva borotva."


"A dell, Barry," mondta neki mosolyogva. "Minden rendben?"


Megfordult, hogy rám, a szája curling. "Hogy jutott ilyen színjátékot? Nem értem."


Úgy volt, hogy megvédje magát. Mitch Kelly őt ért el a fő cél. Megállapítottuk, hogy a Lelkész nem Corelli. Ha Corelli, hogy volna-kuncogott, majd gratulált a kis játék. De ő nem adja fel. A probléma Lelkész volt, hogy nem tudta, ki Corelli járt; azt gyanította, hogy Mitch Kelly lehet, hogy tényleg ő az. A mikrofilm ego volt nyugtalanító. Az ego hamis volt. Ez igaz lehet. Csak nem tudom, hogy mit tegyek.


"Igazából" - mondta neki mosolyogva, " csaltak a kezdeményezésére Úr Corelli." Ő bólintott felé Kelly.


Kelly mosolygott. "igen. A hotel tudja, mi az a férfi, aki meg akarta ölni engem nézett ki."


Lelkész arca a maszk a régi bőr áruk.


"Nagyon humoros, K. Úr"


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


Ellie "


"Hívj Corelli. Hallod a hasonlóság, Lelkész Úr?"


Micsoda átkozott véletlen! Én is gondoltam rá. Nem volt igazság abban, amit Kelly arra utaltam -, hogy ő vette a nevét Kelly úgy beszélni, mint Corelli. De gyönyörűen játszott.


Jó. Corelli. Ez egy macska-egér játék." Parsons fülcimpa most csillogott az üveg. "Nem olyan, mint a macska-egér játékot."


"Senki nem tudja," Kelly azt mondta. "Különösen az egér. Egy perccel ezelőtt volt egy macska. Most már vörös a szemed."


Pap sóhajtott. "Menjünk. Mit akarsz?"


"Azt akarom tudni, hogy miért próbáltam, hogy úgy nézzek ki, mint egy idióta!"


Pap mosolygott vékonyra. "Játszom veled, mint egy balek, mert az első pillanatban, George - bármi is a neve, Mr Titkos Ügynök Poe Monoton-nem értem pontosan, hogy mi értelme volt utalva."


"Nem volt elég" - mondtam halkan. "Nagyon kedves tőled, Barry-baba." Az övé, hajolt felé. "Úgy értem, amikor átvette a szerepét, Corelli az Velet."


Ő vállat vont, az arca meg egy fagyott a mosoly. "Nagyon egyszerű. Zavarta az autó. Ő is ott volt, amikor Arturo megölték. Elmentem Veleta találni Corelli megölni ego."


Megnéztem Mitch Kelly, aki billentve a fejét, majd megitta az italt.


"Szóval maga volt a motorja a felvonó az első éjszaka?"


"Természetesen. Követtelek Sol-t-Niev találni Corelli. Csak az a kérdés, ügyelve arra, hogy megfeleljen mindenki találkozni."


"Tudtad, hogy társkereső Corelli..." megfordultam, hogy nézd, Mitch Kelly, " ... éjfélkor a Veleta."


"Ez igaz."


"Te pedig vár rám, amikor megérkeztem?"


"Pontosan. Pap mosolygott halványan. "Alig tudtam magyarázni, hogy a véletlen, nem? Azt kellett volna mondanom, hogy volt egy Corelli, amikor rám talált. Ráadásul tudtam, hogy előbb-utóbb megtalálja Rico Corelli keresztül." Megfordult, hogy Callie. "Mint én."


"Olyan volt, mint egy hirtelen ihletet, nem?" Én javasoltam.


"Ez igaz."Lelkész volt, magabiztosabb lett.


"Pedig azt hittem, Corelli jön a felszínre, hogy megtudja, miért volt magát neki?"


"Valami ilyesmit"


"Te pedig abban a reményben, hogy a hamis mikrofilm nem nézte volna akkor?"


"Volt, hogy a kockázatot."


Az övé, hátradőlt, nézi őt. "Nem igazán, Barry. Szép próbálkozás. De nem elég jó."


Lelkész rossz szemmel nézik. "Nem értem."


"Az a helyzet, hogy egy kicsit a Renault, mielőtt elmentem Veleta. Azt akarom, hogy teljesen kizárják az egész látómezőt. Azt akarod, Corelli, hogy teljesen egyedül van az emlékmű, ezért meg lehet ölni az ego pedig szabad. Igaz?"


Lelkész vett egy mély lélegzetet. "Nem tagadom. Miért lenne ez az egész, hogy megmenteni, amikor az autó irányíthatatlan volt?"


Kelly nézett rám. Volt egy meggyőző érv.


De az ismert, reuma ezen a dugóhúzó: "szükséged van rám után Corelli nem jött el a találkozóra. Ő volt az egyetlen, aki képes elvezetni hozzá. Kivéve Juana. De Juana nem volt szabad találkozni Corelli, amíg kész volt nekem, Barry. Életben van. Miért nem mintha te Corelli, mielőtt Corelli végül kijelenti magát nekem. Tényleg?


Ült mozdulatlanul.


A disco, a szent fény hirtelen kialudt, majd Szergej villant fel újra. A sztereó ki volt kapcsolva, a táncosok maradt a padlón, a bélyegek. Szakmai spanyol táncosok öltözött flamenco jelmezek gyűlt össze a kis színpadon. Hat gitáros ült a székek, hátul a színpadon.


A pillanatok követte, a férfi énekes lépett előre, strummed a gitárt, aztán elkezdte mondani a történetet, a tánc.


"Mit akarsz velem?" Lelkész megkérdezte, nézi Kelly.


"Valaki felbérelte, hogy megöljön," Kelly azt mondta, ajka szétnyílt.


"Nem tagadom," Lelkész mondta.


"Ne add nekem azt a szart," Kelly azt mondta, egy alacsony, fenyegető hang. "Valaki felbérelte. Ön egy profi bérgyilkos. Barry Lelkész egy fedősztori. A kezdetektől a második világháború, dolgozott több tucat országban. Ugyan már. Az Interpol mindent tud rólad."


Ezt a kiszedett körül a kalapot.


Lelkész arca jéggé vált. "Én egyéni vállalkozó, ez igaz. Dolgozom, mindenki, aki fizet."


Megnézte Kelly. Tartotta a nyomást. Lelkész lerobbant. Beismerte. Dühös volt. Most már működni fog a Kelly, ha Kelly szerint elég magas.


De nem akarom ezt.


"Ki bérelte fel, hogy megöljön engem?" Kelly kérte újra.


"Ha azt mondom, én leszek a célpont ma este," Lelkész azt mondta, egy üreges nevetni.


"Ha nem, most már cél ül a disco," Kelly azt mondta, hogy egy csomó energiát a szavakat.


"Én már úgyis halott vagyok," Lelkész indokolt.


"Elmegyünk innen. Mondd meg nekünk, ki bérelte fel, majd menj egyenesen hozzád." Elvisszük az egész resort. Én segítők."


Kelly lett, hogy nézd meg a bárban. Odin Poe a pincér ott állt nézett Kelly, majd bólintott. Aztán Kelly pillantott a szék, a túlsó sarokban, a szobában. Egy fekete ruhás férfi ült ott. Ő hátrafordult a svájcisapka egy ujját, mint Kelly nézett rá.


Egy kis dekoráció, hogy minden rendben.


Lelkész volt liszt-alapú, tiszta


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


sh.


Flamenco zenét kezdett játszani, a szólista jött ki, hogy a tánc. Gyors volt, egyenletes. Ego sarkú ment le, mint a géppuska tűz. A tánc nőtt a tempó, illetve mennyisége.


"Mondd, ki bérelte fel!" Kelly elpatkolt.


"Ez nem igaz, a" Lelkész csattant. "Bármi mást, de őt nem."


"Egy maffiózó?" Megkérdeztem.


Rám nézett, megvetően. "Ez volt Moscato főnökei! Nem az övé." Ego szeme kitágult. Rájött, hogy ő volt, gyakorlatilag mondta, aki felbérelt ego.


Csak egy ember maradt!


"Ő volt az!" Azt suttogta, közelebb hajol, hogy Lelkész. "Tina!"


Úgy tűnt, fagyasztott tér-idő.


Kinyitotta a száját, majd zárt újra. Ego Cél bólintott egy kicsit. Ez minden.


Akkor költözött ki.


Költözött, a villám sebességével. Neki,látta, hogy az ego kezét az ölében elérni az övet, hol van elrejtve a nagy Webley. Egy csomót a pólóján láttam. Azt remélte, hogy elérje Kelly az első lövés, de levágták az Ego a fegyvert, amint kihúzta. Ez az oka annak, hogy ez által meghirdetett, az ego, hogy a bal magát - szóval, hogy lehet vezérelni az ego, kezében egy pisztollyal. A lövés hallatszott ki hangosan, de szerencsére landolt a padlón.


Azonnal, egy második lövés hallatszott ki.


Pap feszült a hátsó ülésre, majd lerogyott, mint egy báb, amikor a kötél leesett, majd hagyja a fejét, hajolj előre, szemben az asztali.


Ő tette a lábát Webley revolver, Kelly gyorsan felállt, majd odasétált a Pap holttestét. Nagy volt a zaj a zene, a tánc, a szórakozás, a meglepő, hogy senki sem vette észre a másodlagos játék a sötétben a diszkók.


Kelly megragadta Lelkész vállát, majd kiegyenesedett az egója a helyet. Elérte, aztán felvette a Webley, tucking az egója között, a biztonsági öv, valamint a gyomra. Aztán megfordult, megragadta Lelkész jobb vállát, majd segített Kelly lift Ego a lábát. Tartja az önbizalmunknak együtt tettük meg az utat a zsúfolt asztalok a disco bejárata.


"Mui berúgott". Kelly bólintott, hogy az egyik pincér.


A pincér együttérzően mosolygott.


A második flamenco tánc-folytatta a gép -, a lövéseket, a táncosok magassarkú miatt lehetetlen megkülönböztetni a hangokat egy igazi géppisztoly a nyomában helyi Jose Görög tánc.


"Néha utálom ezt a munkát," Kelly elmondta, ahogy haladtunk lefelé a lépcsőn a hallba.


Megkerestük Barry Lelkész élettelen test szerte a lobby-szerencsére kihalt a pillanatban -, hogy a lépcsőn, majd kezdődött a lassú emelkedés.


Nagyon halott, amikor végre az ego, az ego, a saját ágyában, az ego saját szoba.


14


Mitch Kelly dolgozott, mint egy nyomozó a San Francisco-i Rendőrség több éve, mielőtt nyugdíjba megy, hogy csatlakozzon a FEJSZE Stabil. Amint becsukta az ajtót, hogy Barry Lelkész szobájába, ő gyorsan kezdett turkált a zsebeiben, Parsons ruhát.


Ő elterjedt a tartalom a helyiségben, majd elment a mosdóba, hogy egy törülközőt. Sok volt a vér, a holttestét, majd a kezében. Kelly lövés a gmu-ban a dollár verem, s az erő, a hatás megölte Lelkész azonnal. Kelly-t használni, a saját Colt.38 Nyomozó Különleges, felszerelt ezek a különleges patronok magas csőtorkolati sebesség, valamint a magas penetráció.


Amikor Kelly jött ki a fürdőszobából, hogy szárított magát alaposan, majd rápillantott az órájára.


"Pénztárca", mondtam. Átnéztem a papírokat. "Barry Lelkész, azt mondja."


"Szigorúan fedezze fel," Kelly motyogta, odajött hozzám, én pedig mellette áll, figyel. "Valaki jó munkát végzett."


"A dokumentumok? Azt hiszem, ez volt MI5?"


Kelly megrázta a fejét. "Mondtam, hogy felvette a kapcsolatot a Brit. Nem tudták megerősíteni, az ego, az identitás."


"Igen, de..."


"Amikor a Brit ne erősítse meg, a Brit tagadni. Látod?"


Ez szerezhetők be hitelkártyát vagy útlevél. Megnézte az útlevelét, de Kelly megrázta a fejét. "Felejtsd el. Ez is egy fedezi fel."


"Úgy néz ki, mint egy igazi"


"Jó dokumentumok készült Portugália ha a pénzem, hogy kifizessem. Köztük a legjobb hamis útlevéllel a kontinensen. Több száz hamis személyi igazolvány úszó Európa-szerte -, mind a Lisszaboni."


Úgy nézett ki, elgondolkodva a papírokat. "Olyan szaga van, mint a kormány dolgokat?"


Ő megrázta a fejét. "Azt mondanám, hogy volt egy szabadúszó. Fizetett zsoldos. Valami ilyesmi. Mondtam már, hogy az Interpol kijelentette, egy EMU értékesítési tilalom." De én még mindig ellenőrizze az ujját kinyomtatott ego."


Tovább olvasta az újságot, aztán vette fel az egója poggyász. Nem volt ott semmi, hogy támpont, semmi más, mint egy gazdag Angol, aki töltötte legtöbb idejét utazás a kontinensen.


Kelly elővett egy kis kezdett elterjedni Parsons a nyomatokat. Amikor befejezte, mind a tíz, ő gondosan töröltem le a tintát, melyet a kinyomtatott a pergamen. Aztán elővett egy kis Japán gyártmányú mini kamera a neve volt nyomtatva, majd lefényképeztem a Pap arcába. Amikor a többi, Barry Pap úgy nézett ki, teljesen ártalmatlan, mentes az élet, erő, amely mindig az ego, hogy milyen volt az élet.


Nem volt semmi, ezek a dolgok, hogy a nyakkendő Plébánosnak, hogy egy szindikátus minden föld. Azt hittük, Lelkész nem egy méh


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


Működik minden zenekar, Tina volt a frontember, de főleg vele.


Ettől Tina a szám egy kérdőjel. Aki dolgozott - ha tényleg dolgozott valaki?


Kelly folyton az óráját nézi.


"Aggódik az idő?" Megkérdeztem.


"Kíváncsi vagyok, mit fogunk csinálni ezzel a testtel."


Vett egy mély lélegzetet. "Nem sokat tehetünk. Menjünk ki, majd hagyd itt."


"De Elena Morales?"


"Megy, s talál az ego. Ő fújja a sípot. Semmi csatlakozni Lelkész velünk, semmi konkrét."


"Mi volt vele a diszkóban."


"Lehet gyógyítani?"


Kelly gondoltam. "Már elég késő van. Miért volt a hangja megnéztem mennyi az idő? Tizenegy-harminc. Nem hiszem, hogy a kapcsolatom van a szolgálatban."


"Egy magas ember a fu Manchu bajusz?"


Kelly vigyorgott. "igen. Tudod, ego?"


A sel, s bámulta a szőnyeg. "Van egy másik probléma merült fel. Tina nem tudom, hogy a merénylő meghalt. Azt hiszi, hogy ő fogja várni, hogy megérkezzen a Sol-én-Niev, hogy megérintse Corelli. Ez azt jelenti, hogy el fog jönni. itt. Meg kell állítanunk."


Kelly rossz szemmel nézik. "Hogyan?"


Azt gondoltam sokáig. "Nézd. Mit szól ehhez? Hívjuk Tina a hotel Granada. Hagyjuk egy üzenetet egy Személy. Nen azt mondja, hogy ő elmegy Sol y Nieve, meg akarja tudni, hogy hol találkozzunk. Akkor csak várj itt, amíg felhívja a hotel. Találjuk ki, ki Hema beszélni akar. Ez az ember Rico Corelli ."


Bámult ki az ablakon, vár Kelly válasz. "Ez jól hangzik. Mit veszíthetünk?"


"Tegyük fel, hogy felhívja Lelkész azonnal mondd meg neki, hogy kit kell lelőni?"


Kelly vállat vont. "Rájön, hogy Lelkész meghalt, majd a kapcsolatok Corelli. A minden esetben előre."


"Megyek a váróteremben, hogy elfogja Elena Morales," mondtam. "Nem akarom, hogy vándorol ide, hogy megtalálja a testet. Lehet, hogy figyelmeztetett, hogy az egész hotel."


"Én is megyek, amint tudok vigyázni a Bergson nő."


Mi nyitva hagyta az ajtót, s kiment a folyosóra. Senki nem látott minket.


* * *


Mindkét Juana Rivera Elena pedig Morales nézett rám, ahogy beléptem a folyosóra pár perccel később. Hallottam a hangos nevetés, s kiabál jókedv egész a hallban. Juana de Elena volt, a közepén egy zajos yahoo Herr Hauptli, két ego Németek, egy ego Dane, illetve egy csoport körülbelül húsz másik ski pár minden.


Odament, majd bólintott, hogy Juana meg Elena. Közöttük, ők egy hely nekem. Herr Hauptli látott, köszönt nekem, majd bevezetett engem a csoport.


Ő vigyorgott rá, intett a kezével, majd hátradőlt a padon, a lányok között, bámul bele a lángoló tűz. Volt biztonságos, távol a lövések hangja, s a vér látványát.


Mr Hauptley kezelni a csoport, hogy a több izgalmas sport hasznosítja - amatőr volt vadász, szakértő halász, egy rendkívül sikeres vitorlázó, valamint egy nagy hegymászó - ő firkált néhány sort egy vacsora számlát, majd bekapcsolta. Juana egy figyelmeztetés, hogy tartsa az ego szem elől.


Azt sem vallja be, de tudtam, hogy olvassa el mindenki elől. Egy éles könyök, a bordák mondta, hogy megértette.


LELKÉSZ MEGHALT. TINA EMBER. A FAROK EGY SZARVAS.


Betettem az utolsó részt, mert nem tudtam, mi köze Elena Morales. Lett volna, ha komolyan részt Barry Lelkész, ő talán tudta, vagy sejtette -, hogy mi volt. Egyébként, nem volt szükség rá, hogy vegye meg neki, hogy vizsgálja meg. Bella dugtam meg, amíg a hotel hadd tudja meg arról, hogy Lelkész halála. Úgy éreztem, hogy ha Juana nem tudtam kezelni, én is.


Mitch Kelly megjelent a nappali ajtajában, mosolygó, nagy vonalakban meg integet az ismerős param. Aztán észrevett engem, odasétált gyorsan, odahajolt, s mondta halkan, " A hallban. Gyorsan." Senki más nem hallotta. Megszorította a vállam, adott Juana nagylelkű puszit az arcomra, majd balra a nappali, egy bocsánatkérő nod, hogy Herr Hauptli.


Megérintette Juana combján, majd felállt, hogy elhagyja. Kelly ült előtt egy padlótól a mennyezetig érő üveg ablak hátul a társalgóban, hogy figyelmen kívül hagyják a lábánál a ski trail. Úgy nézte a tükörképét a pohár. Az előcsarnokban teljesen üres volt.


Beszélt a fülembe, anélkül, hogy mozog a szája , egy öreg zsaru trükk kölcsönzött a cellatársai.


"Elment, körül a hotel Granada. Úgy tűnik, hogy tart Sol-én-Niev."


"Mikor ment el?"


"Ma este. Nem tudjuk, hogy mikor."


"Ez rossz hír."


Kelly bólintott.


A reflexió az ablakon, látta, hogy az egyik alkalmazott tegye le a telefont, majd séta a lobbi, hogy a társalgóban. Egy perccel később jött elő újra. Elena Morales követte gyorsan, elegánsan.


Kelly meglökte őt. Elena felé szándékosan a lépcsőn. Ez azt jelentette, hogy a szoba a szoba megosztott Barry Lelkész!


Kelly pedig az övé cserélni meglepett pillantásokat. Őt, láttam, hogy Juana jön ki a nappali, egy aggódó arcát. Kelly megütötte.


"Tartsd Juana a nappaliban. Csatlakozz hozzá. Hozok Elena."


"Ez igaz."


Megvárta, amíg Elena volt, a lépcsőházban megkezdése előtt


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


d, akkor nem. Valami történt. Valaki figyelmeztette őt. Nem tudtam rájönni, hogy ki vagy, miért. Mégis, nyilvánvaló volt, hogy ment a szobájába.


Harmadik emelet. A folyosó végén, a kanyarban. Elérte a táskájából a kulcsot. De amikor kivette a ih, majd megérintette a kilincset, az ajtó kinyílt. Megfordult, hogy a beolvasás a folyosón. Azt várta, hogy egy ilyen lépés, de lebukott vissza a sarkon, szem elől.


Ő nem látott engem.


Hallottam, hogy az ajtó becsukódik mögötte.


Ő gyorsan a folyosón, majd megállt a következő nap. Először nem figyeltem rá, mert a vastagsága a hajótest. A szőnyeg megakadályozta hangok jönnek át a szakadékot az ajtót, majd a keret.


De aztán hallottam suttogó hang belülről. Egy fény, magas hangon-egy nő-hallottam. Természetesen, a hang Elena Morales. De beszélt Hema?


Nekünk Odin. Senki sem. Persze, mindig a telefont!


Akkor a murmurings megint megállt, de ő már nem hallotta. Vártam a hang helyett a vevő a bázison, de lemaradtam róla. Aztán kinyílt az ajtó, s recsegett be. Egy szekrényben? Volt ruha fel, hogy menjen ki?


Ő gyorsan ment, hogy a túlsó végén a folyosón, aztán ki az erkélyre, ami körülveszi az épületet három oldalról. Lebukott a láthatáron, majd leguggolt ellen a külső fal, vár a Szarvas, hogy jöjjön ki a folyosóra.


De nem jött be.


Megnézte az óráját.


Tizenöt perc.


Elkezdett vissza a folyosón, majd megállt a lány előtt az ajtót, daruzás a nyakát, majd bedugja a fülét a burkolat.


Semmi.


A Luger húzta ki, majd megölelt Ego a mellét, mint előre lépett, majd elfordította a kilincset. A zár még nyitva volt, így volt, Kelly meg én.


Gyorsan belépett, hátradőlve a falnak nyomva a Luger ki előtte.


Nem volt ott senki - senki nem maradt életben.


Parsons test feküdt, hogy pontosan hol, nem hagyta.


De senki más nem volt a szobában.


Hol volt, Elena Morales?


Megnézte a wc-ajtót, de a szekrényben túl kicsi volt ahhoz, hogy bárki is elrejteni. Még mindig...


Volt egy halk hangot, pedig eleinte nem volt biztos, hogy nem hallottad. De ahogy ott állt, alig merész lélegezni, az ego hallottam újra. Ez volt az eltéveszthetetlen hang egy ember, aki el akarja, hogy maradjon még, de mozog kicsit. Megnézte a kabinet megint, de a hang jött a rossz irányba.


Nem. Bejött a fürdőszobába.


A luger megfogta a kezét szorosan, s ment egyenesen a mosdóba. Zárva volt.


"Elena," mondtam neki halkan.


Nem volt válasz.


Volt ott valaki, de nem volt Elena. Hova lett? Vagy volt ott valaki más?


"Elena," mondtam hangosabban.


Semmi.


"Megyek, nyisd ki az ajtót. Fegyver van nálam. Gyere ki, kezeit a feje fölé, hogy " én ugatott, áll az egyik oldalon, mint a nap.


Semmi.


Megragadtam a kilincset, az a nap, még mindig állva simult a burkolat a nap, sikerült. Kinyílt az ajtó, s befelé lendült. A teste megfeszült. A szolgáltatások.


A nyitott repedés, látta, fürdőszoba. Szergej volt a tűz. Ott, sápadt, feszült, szo Tina Bergson, rémült, hogy a mag.


Költözött, hogy fedezze a luger. Aztán azt hazudta, hogy egy medence az árut foglalt használatra. Subcutan, egy üveg folyékony, pamut törlőkendő.


Nézett rám nagy szemekkel.


"Hol van Elena?" Ő kért meg rá ee, bár lehetett volna kérte, hogy még száz ilyen kérdések helyett.


Megrázta a fejét. "Én még nem láttam Elena. Csak Barry láttam. De ő... ő halott volt." A hangja esett, hogy egy suttogás. Ő volt az ájulás határán.


Bement a fürdőszobába, majd durván megragadta a könyökét. Ő ragaszkodott hozzám, nehezen lélegzik.


"Megölte az ego?" a hangja suttogott a fülembe.


Nem mondtam neki semmit. Hogy tudnám elmondani neki, hogy hé, hogy Kelly volt meg neki?


"Miért ment vissza Sol-én-Niev?" Sl-kérdeztem halkan.


A szemei felém fordult. A földre teperték, majd ült le a szélén a kádban. A sel mellé. Ő volt birtokában a Luger a mellkasán. Volt egy ravasz nő, de az apja nem bízom benne.


"Látni... látom..."


"Barry Parson," tettem hozzá. "Hogy megmutassa, emu, hogy Corelli, így tudja ölni az ego."


A szolgáltatások.


Az ajka reszketett, a szeme maradt az enyém. "Igen," - suttogta.


"Felbérelt Barry Lelkész megölni Corelli," mondtam határozottan. "Nem lehet tagadni. Elmondta, korábban..."


"Nem tagadom," mondta határozottan. Arca volt, visszanyerte a színét. A tekintete lecsúszott az injekciós tű.


"Az indíték?" Megkérdeztem. "Vagy drogfüggő? Ez minden?"


A lány vállat vont. "Össze vagyok zavarodva. Nem tudom, miért akarom megölni ego, kivéve, hogy utálom ego jobban, mint bárki mást a világon."


"De ő nem hajlandó erre, fordult a mindenki részt vesz a kábítószer-hálózat" - mondtam.


Felakasztotta a fejét.


"Miért jöttél vissza?" Kérdeztem újra.


"Megtalálni Barry," Tina mondta halkan. "Mentem fel az erkélyre, benézett, s látta őt. Halott. A léptek..."


Az övé volt, néz hátra a válla fölött. Hát persze! Erkély! Ez th


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


hogy Elena maradt a szobában, anélkül, hogy láttam őt. Amikor Elena talált Barry holtan, halálra volt rémülve, aztán elfutott. Egyszerűen kinyitotta a kétszárnyú ajtó, kilépett az erkélyre, s sietett el. Aztán, azután, Tina ment fel a vissza útra, hogy találkozzon Barry az ego szobában - talán mindkettő készül találkozni - pedig talált Barry halott. A szükséges gyógyszerek van, annál jobb neki, majd elment a mosdóba, hogy jobb, mint az övé.


"Elmentem, majd megállapította, hogy ő volt esélyünk. Először azt hittem, hogy Elena megölte az ego. De talán Corelli kiderült, hogy Barry volt egy ego buster. Talán Corelli tudta, hogy..." A szeme könnyel. "Félek, Nick!"


Ez sokkolta őt. "El kell vinni Corelli, Tina. Ez az egyetlen eset, reuma. Túl sok ember megpróbálta megállítani minket attól, hogy az a listát. Túl sok. Ez akár most, Tina."


Elsápadt. "Majd megtudja, Nick! Azt hiszi majd, hogy felbérelt valakit, hogy megölje ego! Nem lehet, hogy ezt tegyem. Hadd menjen!"


"Mit akarunk, Tina?" "Te vagy az egyetlen, a reuma. Te viszel neki nyíltan most. Csak mutasd meg, az ego, de..."


"Ő nem vallja be! kiáltott fel. "Ő fogja tagadni a személyazonosságát."


"Tina..."


Elérte az injekciós tű. Kitalálta, mit fog tenni, amint elfordította a vállát. Ő szorította őt, mint egy luger ellen a puha része a nyakát. "Nem, nem, Tina! Nem tűk. Biztos, hogy jó lesz egy pár percre, de akkor mindig, hogy gyere vissza, hogy a valóságot."


"Nick!" zokogott, még mindig tartja a tűt.


Luger zsebre elérte a tűt. Az arca megváltozott, szinte azonnal. Hogy nyugodt, szép maszk át neki az arcát egy vadmacska - szemed villog, fogait kivillantotta, ajka szétnyílt egy állat vicsorog.


A tű süllyedt az alkar, mielőtt tudtam volna védeni magam a féktelen slash.


Nevetett, egy alacsony, mirthless fal.


Neki, úgy érezte, minden rajtam keresztül. Az övé, úgy éreztem, mintha egy labdát a esztrich.


Ő vezetett engem, hogy a szomszéd szobában, majd belökött egy széket.


"Egy kis mix a saját, Nick," mondta a sátáni mosoly. "Maradj ott, mint egy jó kisfiú. Hagyom itt."


Nem, Tina! Próbáltam, de nem működött.


Úgy tűnt, mozgó, gyorsuló ütemben-száz képkocka másodpercenként, fut át a francia windows az erkélyen. Aztán ott volt a csend.


Miután néhány évszázados, én is hallottam, hogy valaki kopog az ajtón. Kelly volt.


"Nick! Ott vagy? Nick?"


A szája kinyílt. Legalább költözött. De nem volt hang. Szerezted gyermekbénulás?


Az ajtó kivágódott, majd Kelly viharzott be a szobába, fegyvert húzott. Ő csak ott állt, s bámult rám csodálkozva.


"Hé, Nick!"


Ajka ismét megmozdult. Ő volt a szenvedés, a gyermekbénulás. Neki, morgott.


Kelly nézett körül, ellenőrizve, a fürdőszobában, s éreztem egy injekciós tűt. Azonnal jött vissza, megpofozott, a szembe, fel a székemből, majd berángatott a fürdőbe. Félrelökte a fejem a zuhany alatt, a hideg víz a nyakamba.


Kelly beszélt velem, amíg dolgozott.


"Ez valami új. Van készletek belőle. Kiüt, így tudok mozogni, de lehet, hogy mindent, ami történik. Ideiglenes gyermekbénulás. Jön a kurari, is ismert, mint urari, urari, uurali, vurali. pedig woorara. De rövidített valami mással. Ne kérdezd, hogy mi. A képletek mindig eltűnnek, amint ih ."


Hamarosan újjáéledt.


"Gyorsan!" Mondtam neki. "Ez Tina. Ő vezette le Granada találkozni Barry Lelkész, talált Ego testet. Elindult kifelé. Azt hiszi, ego megölte Corelli. Ha elmenekül, most, hogy meg lehet ölni ego később."


Kelly csattant. "Azért jöttem ide, hogy megtaláljam. Tina lent volt a hallban, a jelenetet!"


"KI?" Kérdeztem türelmetlenül.


"Tina Bergson".


"Tina!"


"Egyszerűen fantasztikus. De most, hogy elment."


"Távol? De...?"


"Az előcsarnokban volt, de otthagyta," Kelly azt mondta nekem, mint átnéztük a szobákat, majd a folyosó végén. Ahogy elindultunk lefelé a lépcsőn, láttam, hogy egy csomó ember van a társalgóban. Mindenki nézi a parkolóban.


Juana látta őt, de ő hamar megfordult, s várt minket.


"Mi ez az egész?"


"Ő egy piros Jaguár," Juana mondta, rámutatva, hogy a parkoló autók. Őt, láttam, hogy a fényszórók ugyan egyikük körül őket. Szergej vágjuk át a sötétség világít a havas hegyoldalban, ahol az út fordult a Prado Llano vezetett, hogy a főút.


"Tett egy nagy jelenetem," Juana-mondta gyorsan. "Nagyon drámai."


"Túl kemény," Kelly azt mondta szárazon.


"Elmondod nekem, hogy mit tett?" Kérdeztem türelmetlenül.


"Azért jött ide, nem több, mint tíz perccel ezelőtt, égetett, mint a pokol, s kérte Mario Speranza!"


"Aki Mario Speranza?" Megkérdeztem.


Kelly megrázta a fejét. "Amikor azt mondták, hogy Senor Speranza nem volt itt, ő majdnem elment a hisztéria, itt az előtérben."


Láttam őt


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


A jaguar kezdett mozogni. Tina szőke haja hullott a háta mögött.


"Arra ösztönöz minket, hogy hagyja el a folyosó fut," Juana magyarázta.


"Majd ő azonnal leesett, a recepciós kellett újraéleszteni," Kelly kötött. "Követtem."


Ráncolta a homlokát, gondoltam, gyorsan. "Ez egy előadás-a jelenetek itt. Mi ez, azt nem tudom. De azt kell állítanunk."


"Igazából" - Kelly azt mondta. "Mit csinálunk?"


"Nézd ezt a Mario Speranza," Kelly mondtam neki. "Valószínűleg nem is létezik. Hozok Tina!"


A páncél tette az utat, keresztül a tömegen, hogy a forgóajtót is látták ott Mr Hauptley az ego csapat talpnyalók. Intett, majd elfordult.


Hideg volt a Renault. Kezdődött jól. Elment az úton, majd kiment kétszer, mielőtt ő ura a helyzetnek. Voltak jeges foltok az úton, mint két nappal ezelőtt.


Az út leszállt fordult egyenesen. A vörös Jaguár nem láttam őt, de eszébe jutott, hogy az út fordult egyenesen, aztán kezdődött, hogy forduljon balra a hosszú, széles patkó jele, hogy kapaszkodott, hogy a szélén a barranca.


Bekapcsoltam a motort, mert nem akartam szem elől téveszteni, hogy a Jag-et.


Láttam az út szélére a fényszórók, én pedig véletlenül rákattintottam a megfélemlítés gombra, hogy ellenőrizze, az húzza. Megkönnyebbültem, hogy érezze a feszültséget a kötést.


A Renault ide-oda rázkódott egy kanyar, láttam, Tina Bergson piros Jaguár, félúton egy széles patkó-kanyar. Ő vezette lassan, de akkor gyorsul, amikor észrevettem, hogy neki is.


Az autó, mintha előre ugrani a sötétség, a fény, amely tükrözi az úton, mintha mászik át az égen. Aztán - nem tudta elhinni, amit látott-a Jaguár csapódott a bank, majdnem elütöttem egy kőfalat.


Fordulj meg, Tina! Kiáltottam önkéntelenül. "A változás!"


Hogy ő-e, vagy sem, azt nem tudom, de a következő, amit láttam, az volt a Jaguar, irány nem a sekély vízbe, de a külső szélén az út. "Tina!"


Volt egy elveszett sírok.


A Jaguar felgyorsul, majd megy át a határon, mint ha az ego megtanulták, hogy egy nagyon sekély fejest ugrott a pocsolyában.


A fényszórók elkapta a szaggatott mica pala alatt, foltokban hó simult a pala, valamint világít egy gubanc, fények, gondolatok a hóban, aztán a kocsi temették el magát a sziklák, visszapattant, lapítva, mint a fényszórók köröztek, mint egy szélkerék éjjel-lezuhant egy lezuhan egy darab éles sziklák lábánál, a barranca.


Volt egy pillanatnyi csend.


Aztán egy erős flash láng lőtt az égbe, majd egy hangos robbanás mennydörgött a levegőben. Füst hullámozni kezdtek mimmo narancssárga lángok, éles, fullasztó, fekete füst.


A tűz szárnyalt, akkor esett vissza a roncsok a megcsonkított Jaguar s kezdett lassan emészteni a fém. Aztán füst rose lassan, tűz, táncol a széle piros acél, átlátszó üveg, színes műanyag.


Rázva, ő vezette óvatosan az autópálya mentén, amíg elérte a helyet, ahol a vörös Jaguár ment át a határon. Ő nézett le. Nem láttam mást, csak egy repedés a sziklák vágva, a váll, a széle az úttest.


A Renault állt, kihúzta a kulcsot, s van, ki a kocsi körül. Hideg volt az autópályán. Ő sétált, hogy az út szélére, ahol a Jaguár már áthaladt a sziklák. Ott állt, nézte a elmozdítani a köveket, majd a elszenesedett, fekete vonal a pala alatt, hogy ahol egy fényes vörös tűz crackled a maradványok fölött Tina Bergson, a vörös Jaguár .


Másodpercek alatt, az első a hotel vendégei húzta fel egy Fiat autó parkolt le, majd csatlakozott hozzám, a széle az úttest. Kacsingatni.


Aztán mások is jöttek.


Sőt még többet is.


Az izgalmat keresők.


Rosszul éreztem magam.


Aztán lementem a sziklás lejtőn, a zsebében flash, átment az elszenesedett részt a szikla, hol a piros Vasvilla volt az első ütött, s végül elérte a terület mellett maga az autó.


De a lángok voltak, akik felfalják a roncsot, de lehetetlen volt megközelíteni, anélkül, hogy égett.


Ő állt a kezét a feje tetejét, vár.


Egy tűzoltóautó rikoltott az úton, hamarosan egy nagy tűzoltó a ski dzseki, kezében egy hordozható tűzoltó készülék zuhant lefelé a lejtőn, s kezdett permetezés égő roncsok.


Ő megborzongott.


Tűzoltó állt ott, nézte a kiégett roncsok közül. A polgárőrség is csatlakozott hozzá, majd tett egy zseblámpát a kiégett autó. A fény erősebb volt, mint az enyém.


Lizzie jött össze neki.


Akkor láttam.


Volt egy elszenesedett holttestet az első ülésen. Ami maradt, az az volt, fekete, parázsló.


Tina.


Minden, ami maradt, az arany lány az arany a bőr.


Neki, elfordult, beteg.


Az övé kell csökkennie a rock mellett a roncsok közül, majd belevetette magát a föld, a mély depresszióból. Valaki remegett a kezem, s váll. Rájöttem, hogy a hang beszélt, hogy egy darabig.


A keverve.


"Becenevet."


Kelly volt.


"Ő meghalt", Kelly szerint. "Átkozott dolog."


"Azt hiszem, csak úgy éreztem, hogy vége van, jobb ha futsz." Nagyot sóhajtott. "Tudta, hogy Rico lenne Corelli


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


őt élete végéig."


"De Corelli nem is tudom!"


"Majd megtudja. Ezért hagyta el, " mondtam. Szavazni, ahogy én értettem.


"Megnéztem azt a név, Nick."


Felnézett, s rossz szemmel nézik. Nem értettem, mire gondolt.


"Mario Speranza nem regisztrált a hotel."


Ültem, gondoltam róla. "De ezt a nevet adta meg a jegyző."


Ő bólintott. "Clare szerint ezt mondta. Klára azt mondja, hogy amikor kijött át a koponyáját."


Bámult a roncsok alattunk. "Azt mondod, hogy Rico Corelli soha nem volt Sol y Nieve egyáltalán?"


"Én azt mondom, hogy biztos nem volt itt, vagy bárhol máshol a Sol y Nieve Hotel-a múlt hónapban. Ha az ego neve a fedezet Mario Speranza."


"De akkor..."


"Nem látod? Talán ő tudott Tina. Talán tudta, hogy bérelt egy bérgyilkos, hogy megölje ego."


Neki, a fejét rázta, hogy törölje fel. "Meg ez a duma arról, hogy a találkozó csak egy kamu halála Tina Bergson?"


"Nem, egyáltalán nem. Én azt mondom, hogy Rico Corelli tudnia kellett arról, hogy Tina Bergson Barry Lelkész. Pedig ő csak nem jött, hogy a resort egyáltalán. Mindenki azt hitte, hogy itt volt - egy vadász által bérelt a maffia, egy orgyilkos által bérelt Tina -, illetve velünk, mert fogunk találkozni Corelli. Mindenki itt van, kivéve Corelli! "


"Akkor hol van a gazember?"


Kelly vállat vont. "Azt hiszem, jobb lenne, ha a jel Hawke újrakezdeni."


Mi van, fel kell menni a hegyre, de én nem hagyom az egó egyedül.


Aztán megfordult, nézett vissza a roncsok közül.


"Miért ment oda?"


Kelly megrázta a fejét. "Gyönyörű nő volt, Nick. Gyönyörű nők hülye dolgokat. Biztosan tetszett Corelli. Utáltam ego is."


"Vagy szerette a pénzt" - mondtam.


"Nem hiszem, hogy olyan sokat az emberek, ugye, Nick?" Kelly sóhajtott.


"Kell nekem ez? Tartozom vele, tényleg?" A hangja is megnyugodott. "Azt hiszem, ő úgy döntött, hogy jobb, mint a futó az egész egy szabadtéri medence próbál távol Rico Corelli fizetett fegyvert."


"Soha nem tudom, mikor fog ütni," Kelly azt mondta, dispassionately.


"Vajon hol van az a gazember most?" Az övé, azt hittem, félig hangosan.


Tizenöt


Másnap reggel először a reggeli. Annak ellenére, hogy Juana ez a sugárzó megjelenése, ő volt lelkileg lehangolt. A magyarázat az volt, hogy tudtuk, hogy végezze el a feladatot.


Ettünk egy kontinentális reggeli, majd leült a ragyogó napsütésben. Azt javasoltam, hogy síelni megyünk, a reggel, mielőtt elmegyek, Spanyolország, de ő tiltakozott.


"Csak azt akarom, hogy pakoljak össze."


Biccentett neki. "Elmegyek, hogy Veleta egy pár fut."


Ő bólintott, az esze máshol.


"Penny?"


Nem válaszolt.


"Két fillérért?"


"Mi van?"


"Találkozni a gondolatait. Mi történt?"


"Azt hiszem, azon gondolkodott, hogy pazarlás az emberi élet. Tina Bergson. Barry Lelkész. A szúnyog. Először által Rico Corelli. Sőt Elena Morales - bárhol is szükségünk van rá."


Elérte, aztán elvette a kezét. "Így működik a világ."


"Ez nem jó világ."


"Valaki ígérd meg, hogy mi volt az?"


Megrázta a fejét szomorúan.


Kifizettem a számlát, aztán elment.


Király volt, de Velet még mindig nagyon csendes. Sütött a nap, fényesen. A felszínen a pályán volt, hát csupa por. Elővette, használt távcsövet, majd megvizsgálta a lejtőn. Mint mondtam korábban, hogy két ereszkedés a tetején a Veleta.


Ezúttal úgy döntött, hogy hosszabb távon az egyik, hogy elágazó le, balra, amikor összeesett. Én csak vissza akartam tenni a bőr az esetben, ha valaki mászott át a sziklákon a fordulat a cable car, majd odajött hozzám.


Volt Herr Hauptli, de ezúttal egyedül volt.


Intett neki. "Jó reggelt, Herr Hauptli."


Mosolygott. "Jó reggelt, Herr Peabody."


"Hiányoztál tegnap, vagy mikor megyünk síelni együtt."


"Kétségtelen, nyomás a vállalkozásokat" - mondta..


"Igen", mondtam, adtam neki egy gyors pillantás. De ő elfordult, hogy nézd le a lejtőn.


"Hol van a kedvenc nő?"


"Csomagolás".


"Akkor elmész?"


Biccentett neki.


"Túl rossz. Az időjárás nagyon jó volt."


"Valóban."


Elmosolyodott, majd rámutatott, hogy a párkány, a szikla tetején a pályán. Csatlakoztam hozzá, mint ő fűzős fel a csizma szorosan kezdte dörzsölni kék viasz a síléc.


"Hol vannak a barátaid?" Megkérdeztem, ül mellette. Mi a fene, nem kellett mást tennie, ebben a pillanatban.


"Ők a hotelben," mosolygott. "Úgy tűnik, nem voltak túl alig várja, hogy csatlakozzon hozzám ma. Ez volt az éjjel a Esqui Bár, volt lumumbas röpködnek a füled."


"Általában elválaszthatatlan."


"Így van ez a pénz. Azt vonzza, mint a mágnes." Mosolygott megint, a szarkalábak a sarkoknál az egója szeme mély, árnyékos.


"Te egy cinikus, Herr Hauptli."


"Én vagyok realista, Herr Peabody."


Felvette a sí-kezdett gondosan alkalmazása viasz, hogy a húr. Ő volt az aprólékos, valamint módszertani munkavállaló, ami várható volt a jó német.


"Kisasszony Peabody emlékeztet, hogy valaki a közelemben," mondta egy pillanat múlva.


"Természetesen."


"Tudod, az én lányom." Felnézett. "Persze, hogy nem tudom. Elnézést." Folytatta a viasz


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


az ing. "Ő volt a legszebb lány."


"Ott volt, Herr Hauptli?"


Ő figyelmen kívül hagyta a beavatkozás. "Hé, ő tizenkilenc éves volt, s ment, hogy egyetemi," folytatta. "A nő - az anyja meghalt, amikor ő volt a kis öt éves kislány. Attól tartok, soha nem voltam képes megadni neki megfelelő útmutatást felnőni. Megértetted?" Ego szemét felemelte, majd találkozott az enyém.


"Soha nem voltam egy apa, szóval nem tudom, Herr Hauptli."


"Őszinte reuma". Nagyot sóhajtott. "Volt-e szülői elhanyagolás vagy indokolatlan hulladék anyagi javak felé , amikor elhagyta az egyetemet, nem tartjuk a kapcsolatot."


"Ez történik manapság."


"Az ő esetében, a legrosszabb történt. A társai nagyon drogfüggő." Úgy nézett rám újra. "Aztán végül is érintett ebben a csoportban arra a pontra, ahol már nem tudta kezelni." Továbbra is a gyantázás. "Ő heroin függő."


Bámult Hauptley.


"Egy év után megszokni, túladagolásban meghalt." Nézett ki a Vega Granada. "Független menedzsment".


"Sajnálom," mondtam.


"Nincs értelme, csak az idődet ilyen későn," Hauptley azt mondta, a hangja durva ahhoz képest, hogy az általában kellemes hang.


"Sajnálom, hogy ez a hulladék az emberi élet" - mondtam, arra gondolva, mi Juana mondta a reggeli.


Ő vállat vont. "Ahogy magamat hibáztatom. Őt elkerülte az apja felelősséget. Ő lett közel, hogy más nők - nem csak egy, de sok-pedig elhanyagolta a lányát." Azt hittem egy pillanatra. "Ő pedig tűrte a megvetés, reagál, amennyire csak tudta. Elutasításával magát, ahogy ő elutasította őt."


"Ez nem az, amit egy pszichológus elmondhatom, hogy" azt mondtam, óvatosan. "Betekintős egy veszélyes játék."


"Nem csak csajozni. Már ez az üzlet."


"Minden embernek kell egy szakma," mondtam.


"De nem az enyém volt."


Néztem rá, tudtam, mit fog mondani.


"A kábítószer-kereskedelem," mondta keserű mosollyal. "igen. Valószínűleg be volt szívva a heroin, hogy az egyetlen gyermekem használt, hogy megölje magát. Hogyan kapcsolódik ez az erkölcs, Herr Peabody?"


Az övé, ő a fejét rázta.


"Nem is az enyém. Elkezdtem elemzése az üzleti, ami mindig is voltam. Elkezdtem gondolkodni azon, hogy az ego hatása az emberiség. Nem tetszett, amit láttam."


Ő úgy döntött, egy másik időben kezdődött, hogy fényezze.


"Úgy döntöttem, ideje, hogy menjen ki az üzleti, mind a befejezve bűneim évek óta."


Neki nem mond semmit. Várja őt.


"Azt mondták nekem, hogy mi történne, ha én hagyta el a szervezet. Keresni fognak, hogy a világ végére is. Öld meg." Mosolygott bánatosan. "Érted?"


"Igen, Signor Corelli."


"Enrico Corelli," mondta egy fél mosollyal. "Rico Corelli, te meg Carter. Azt mondták, hogy Nick Carter a legjobb."


Biccentett neki. "Általában. Nem mindig. De általában."


"Én mondom, ez egy adminisztratív probléma már a kezdetektől fogva. Egy egyszerű találkozót, nem? Találkozzunk a hóban-foglalkozik a hó! "Nevetett, mutatja az erős fogak. "Egy vicc, Carter! Egy vicc."


"Igen", mondtam.


"Úgy tűnt elég egyszerű. Elmegyek Korzika on Vagyok találkozunk a Sierra Nevada."


"Természetesen."


"Voltak problémák a kezdetektől fogva. A Capo rájött, hogy a terv. Valaki, aki közel áll hozzám kitalálta. Vagy hallottam. A gengszterek úgy döntött, hogy írjon alá."


"Komar".


"igen. Hogy megakadályozzák egy ilyen csapást, ő győzte meg a régi kolléga Basillio Di Vanessi festeni a jacht. A nagyon szép lány lefekszik vele ment, hogy a jellemzés igazi."


"Rákent a saját ember?" Azt mondtam halkan.


"Nem tudom, ha a sztrájk sikeres lesz," Corelli mondta. "Alapvetően azt tette, amit mondtam. De tényleg nem hiszem, hogy a Szúnyog volna gyógyítani. Reméltem, hogy az ülés között Basilio volna, hogy gond nélkül fut le, ami egy igazi találkozó kettőnk között is meg lehet oldani. "


Nagyot sóhajtott.


"De ez még nem minden. Mielőtt eljöttem a jacht a Valencia, rájöttem, hogy a gyönyörű svéd csalogány azon mesterkedett, hogy megszabaduljon tőlem!"


"Tina Bergson?"


"igen. Azt akarja, hogy a halott. Aláírt egy szerződést engem." Corelli mosolygott sardonically.


"Volt rá oka?"


"Csak is kíváncsi volt, Carter. Meg kell értenie, Tina egy kicsit tisztábban."


Megértette, hogy neki tökéletesen, de nem mondott semmit.


"Ő egy nimfomániás, Carter. Nem hiszem, hogy ez meglepő, hogy te. De talán azért vált ilyen Freudi szimbólum olyan érdekes, mint az a tény, hogy a megszállottság."


Ő csodálkozva nézett rá.


"Abban a korban, tizenöt, akit megerőszakolt egy svéd béres. Terhes lett. Az abortusz sikeres volt, de szepszis alakult ki. Amikor tizenöt éves voltam, azt kivették a méhemet. Ez a kopár, gyönyörű, intelligens lény lett tönkre vele. a nőiesség, a képtelenség, hogy anya legyen. Mert ő nem az a nő volt, de egy ember hozzánk, ő lett, amit ő kell, hogy legyen-egy superman! Ez a szépség, ez az intelligencia-biztosíthatom, hogy a hírszerzés korlátozott


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


Ess, Carter! "eldöntötte, hogy ő vegye át a kis birodalom, amelynek ő volt a mester."


"A kábítószer-hálózat" - mondtam.


"Egyszerűen fantasztikus. Most arról beszélek, hogy a becsvágy után úgy döntöttem, hogy szakítsd meg a láncot, majd felfedi a legmélyebb titok, hogy az Egyesült Államok Osztály Drog ellenes."


Biccentett neki. "Ez volt az oka, hogy ő bérelte fel Lelkész ölni!"


"Ez a valóság. Szerencsére úgy értelmezte az első döbbenve reakció, hogy a határozat, hogy szét a láncot, mint gyanús, majd nyitva tartom a szemem. Bár megígérte, hogy ő továbbra is hűséges hozzám, velem Amerikába, a tipp az volt, hogy hazudott Neki. Bekapcsoltam a telefont, a villa Korzikán nagy, mindenki körülöttünk van egy csomó szabadság - végül hallottam, hogy egy üzletet Barry Lelkész Malaga.


"Nagyon érdekes".


"A következő lépés az volt, hogy elküldöm a saját kém a Lelkész. Azt hiszem egyébként, hogy megtalálja Lelkész az Interpol akták, mint Daniel Tussauds, a néhai francia föld alatt. Volt egy tíz éves gyermek a világháború alatt. Kettő nőtt fel, hogy kém megölni."


"Meghalt."


"Gyanítottam, hogy így lesz." Corelli vállat vont. "Hallottam, hogy elmegy a diszkóba egy barátoddal a Malaga."


Mosolygott rá. "Nem sokkal kerüli el a figyelmedet."


"Elég," Corelli sóhajtott. "Nos, Elena Morales tartotta szemmel Lelkész, hogy őket érte a korlátnál torremolinosban. Ő volt, aki figyelmeztetett, azt mondják, hogy azért jött, hogy Sol-én-Niev talál megölni. Ezért nem találkozunk Velet."


"Nem indokolt, hogy."


Corelli bólintott. Nem volt már a síléc. "Azt reméltem, hogy talán Tina lehet, hogy megölte a Lysistratus' yacht ha valami történt ott, de mint ön is tudja, hogy megszökött súlyos sérülést okozhat. A Capos tervezte, a végrehajtás is. Ez azt jelentette, hogy meg kellett, hogy tartsa szemmel az időjárás, így semmi sem fog történni. Nem csak egy Capo bérgyilkos, hanem Tina bérgyilkos! Szúnyog. Meg a pap. Szóval én csak stahl herr Hauptli, felfogad egy pár munkanélküli színész a Valencia kell játszani a szerepét, az állítólagos talpnyalók."


Az övé volt a nevetést. "Te egy nagyon talpraesett ember, Mr. Corelli."


"Éltem egy hosszú életet, mert az a találékonyság, hogy egy nagyon veszélyes szakma." Ráncolta a homlokát. "Nem egy szakma. Ez beszennyezi a nagyon jelentését a szakma. Az egy nagyon veszélyes ütő. Ez egy jó szó. Súlyos. Lapos. Romantikus. Rakéta".


Biccentett neki.


"Figyeltem, hogy a félelem jó ideje." Corelli mosolygott. "Rögtön tudtam, hogy te ölted meg egy Szúnyog. Én pedig azt jósolta, hogy ölni Lelkész is. Tina a halál jött a meglepetés nekem. Nem hiszem, hogy öngyilkos lett, ahogy mondják, a Prado Llano. De úgy gondolom, hogy elvesztette az irányítást az autó után valószínűleg felfedezte, hogy a Pap már halott volt, de arra gondoltam, mindent tudott róla, majd megöli őt."


Őt, azt mondta ," ebben Az esetben, úgy döntött, futni, mielőtt tudtam, hogy itt volt."


"Pontosan."


"Meghalt. Szavazás minden összefüggő."


Corelli bólintott. Ő szigorította a ski bilincsek, beállítani, a csizma, a bilincsek. Felállt, s meghajlott a térde.


Elkezdett felöltözni.


"Akarsz velem jönni?"


"Szép."


Ő is vigyorgott. "Előtt, Nick, ő ezt."


Ő nézett le. A kezében volt egy boríték. Volt egy dudor a nen. Kinyitotta a borítékot, s látta, hogy egy ismerős tekercs mikrofilmet.


"Csak az, hogy mit gondolsz. A neveket. A helyek. Időpontok. Mindent. A Törökország keresztül Szicília, a Riviera Mexikóba. Nem lehet kihagyni a dolgot, az ember, ha követi a tényeket. Azt akarom, hogy ez a lánc elpusztult, így nem lehet helyrehozni. Bella Beatrice ."


Beatrice. Ego lánya. Igaz, hogy Dante kép a nőiesség?


"Rendben, Corelli," mondtam.


Ő hátba veregetett. "Menjünk!"


* * *


Elkezdett lassan traverse ellen a csepp sort, majd átlépte a lejtőn, s robogott a kapcsolja be a run. Akkor fordult vissza a gyönyörűen kialakított Christie sétált körbe a szikla.


Mikrofilm tedd a belső zsebében ski dzseki, utána szaladt. A hó pont jó volt. Éreztem, hogy a síléc beleharapni a por egy szép goromba ugrál.


Corelli volt alattam, mint költözött a görbe mentén, a sziklák. Elkészült több válik, a megadott Wedeln, de aztán rá egy nagyon széles keresztben egy gyengéd sarokban a pályán.


Követtem őt, hogy párszor megfordult, s rázza le a görbék a testem. A végén a verseny, szabad bejárás, ő volt már a harmadik síelő egy alternatív útvonal.


A lejtőkön, volt olyan, hogy a váltakozó szakaszok keresztezte egymást bizonyos időközönként, olyasmi, mint a két drótot, hogy lazán sodort bizonyos helyeken.


Volt egy fiatalember, egy barna kabát. Úgy nézett ki, mint egy tinédzser, vagy legalábbis volt, hogy izmos, karcsú testalkatú. Függetlenül attól, hogy a kor, ő egy kiváló síelő. Ego síléc ásott a hóban, pedig ő volt a mester, a kanyarodás, illetve sodródik.


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


saját futásteljesítmény.


Egy szakasz a lejtőn, ahol két pálya konvergens, egy fiatal síelő csapódott az oldalán, majd lassan leereszkedett egy sor lakást bejárja. Amikor elérte Corelli, eltűnt a céllal, hogy a sziklás gerincen, ami elválasztotta a két nyom.


"Ez egy gyönyörű szoba" - mondtam.


Ő bólintott.


"Amikor a Tagállamok, elviszlek Alta meg Aspen. Szeretni fogja őket!"


Nevetett. "Látom, neked erről!"


"Jó üzlet" - mondtam. "Menj csak. Majd követni, hogy a következő megálló."


Úgy vigyorgott, majd elindult.


Az övé jött egy pár pillanattal később, akkor az övé. A jobb ski volt egy kicsit lemaradt, pedig próbáltam beállítani az alapállás, egy jobb falatot.


Követte egy meredekebb csökken, lassul le egy hókotró, mert a híd a kettő között rock feltárások volt túl keskeny, kecses manőverezés, majd jött ki a széles tisztás körül a hó meg a jég, ami most úgy nézett ki, mint egy piknikező hely minden síelő. Corelli látta a túlsó végén.


Elindult lefelé a lépcsőn, következő Corelli, hogy a bal, ez akkor volt, mikor a fiú látta őt többé.


Ment lefelé gyorsabb, mint a ketten a másik fut s most közeledik a kereszteződéshez a két pálya alján a széles, lejtős terepen.


Megállt egy pillanatra, bevágva a hó, a hoki elég, pedig csak álltam ott. A por volt jó. A hó alatt úgy tűnt, szilárd. De nem úgy, mint a szög a látómező. Nem volt meredek, majdnem lapos, de volt egy homorú lejtő tetején, hogy nem nagyon tetszik.


Még, Corelli nem volt gondja vele, félúton. Ő vezetett, hogy a bal, mögöttem, miközben néztem őt, ő bement a vihar, aztán visszatért a jogot, hogy a bal. A háta mögött, látta, hogy egy fiatal ember egy másik faj, közeledik a gerinc követ, ami elválasztott minket az élet ego.


Épp, hogy húzza ki, amikor kaptam egy figyelmeztetést flash ki a szemem sarkából. Tűnt fel újra, hunyorogva ellen a fényes nap. Volt a szemem játszik velem? Nem!


A srác kezében volt valami a jobb kezével, aztán a bal kezével megragadta mindkét sí klub. Ő volt az, kezében egy fegyver-Igen! Volt egy pisztolyt!


Most a gyermek megállt, leguggolt a hóban. Ő volt a sziklák mögé, de nem láttam, hogy mit csinál, de ösztönösen éreztem, hogy célzott Corelli, aki síelés vele, nem tudván, hogy ő volt a célja, hogy a hatálya alá.


"Hauptli!" Sikítottam, használja az ego, mint a borító, csak abban az esetben, voltam becsapott egy kis optikai csalódás.


Elfordította a fejét, gyorsan a semmibe bámul rám. Intett a kezét a fiatalember. Corelli megfordult, de nem látott semmit a sarokban. Intett kétségbeesetten rá a figyelem. Corelli tudta, hogy valami rosszul reagált. Megpróbált változtatni a futó vonal, de elvesztette az egyensúlyát, majd leesett miatt rossz a fejét-a esik. De ő húzta össze magát, majd megütötte a combján, aztán kezdődött, hogy csúszik.


Ugrott a léceket, majd nyomja meg a lengyelek, rohant lefelé a sziklákon, ahol a kamasz ült. Felhúzott mindkét ski truncheons alatt a bal karját, majd elővett egy luger.


A tycoon körül jelent meg a semmiből. Néztem a köveket a területen a fickó fejét, de nem láttam semmit. Mágnás vett fel, félúton a térd, illetve a ski klip, kidobott, én pedig arccal a hóba, teljesen letépni egy sí, amikor a biztonsági fogantyúk lazítani, majd folytatta tovább a laza területen. Neki, csúszott, végül hirtelen megállt. A másik ski feküdt mellettem. Nem is emlékszem, hogyan jött ki.


Corelli rántotta ki a hó, most pedig kiderült, hogy nézd meg a köveket.


Az első lövés hallatszott ki. Hiányzott neki. Most már látta a tinédzser jön ki a sziklák mögé, majd előre. A gmu luger, amelynek célja a fejét, majd meghúzta a ravaszt. Túl messze jobbra.


Megfordult, gyorsan látott. Ego kap csökkent. Arany haja folyt ego körül torkát.


Volt Tina Bergson!


Annyira meg volt döbbenve, hogy ő ezt nem hiszem.


De aztán az agyam megismétli az egész történet megkérdezése nélkül.


Tina!


Nem a testét, a vörös Jaguár.


Lehet, hogy Elena Morales. Láttam, az most van. Láttam Elena menj be a Lelkész szobájába megkeresni Pap testét, ahol nem hagyta. De ee láttam a szobában - Tina Bergson már ott volt! Tina jött Sol-én-Niev találni Lelkész, majd küldje ego, hogy Corelli megölni ego. Aztán rájött, hogy Lelkész meghalt, mielőtt Elena volt is belépett a szobába. Szóval ő csengetett a nappaliban hozni Elena. Elena jött, küldött egy üzenetet.


Tina készült Elena menj ki az erkélyre, majd menj le a vörös Jaguár, mert most már tudta, hogy Elena volt a Corelli szemem, fülem. Ő neki egy Jaguárt, majd megölte. A fordulat a patkó, szem elől, hogy fel Elena a volán mögött, vezette a Jaguar sícipőben, vagy valami nehéz, tartja a gázpedált, aztán ugrott el magát.


Megszökött a sötétben, bár a shell, mögötte.


Most pedig...


Most, hogy itt volt megölni Corelli, átvenni azt a kábítószer-hálózat magát, mint mindig.


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


ice hotel hogy!


Látta, Corelli fel megint bámultam Tina. Tina lőtt rám újra. Abe válaszolt a tűzzel. Az övé volt túl messze van, hogy bármit is jó.


Rám nézett, aztán a Corelli, aztán elindult, át a havas felé Corelli. Ő kétségbeesetten próbálja ki a hó, le a lejtőn. Mint sok férfi rendkívül veszélyes szakmák, nyilván nem tetszett, akinél fegyver van.


Szándékosan felé rohant neki a síbakancsot, fogta a fegyvert magas.


A hó körülbelül mágnás nagyon hideg. Látta, hogy ropog a feszültség a tetején a lejtőn, ami kialakult egy lekerekített vázlatot, hogy ferde felé, az alsó mező.


Ő húzta a Luger ki a hóba, majd lőtt, egyszer, kétszer, háromszor. Lövöldözés visszhangzott a levegőben. A hó szétszórt minden irányban. Ott volt a megosztási repedés, valamint az egész lemez a hó vagy jég elkezdett olvadni-hasító -, a felső fele a mágnás volt, esett a földre.


Az elején, volt gyors. Gorka!


Ő várt ego megközelítés, de nem tudta elkerülni. Ő lőtte le Corelli kétszer, majd elfutott felé, kerülgetve a hó, csúszik, de ő elkapta, s vitte le. Neki, látta, hogy a sárga haj eltűnik ez az anyag.


Aztán a hó halmozódott fel, s kezdett összeomlani a gerinc kövek, megállás egy zörög össze.


Én gyűltek össze a síléc, majd sétált lassan Corelli.


Ő a hátán feküdt, erősen vérzett a hóban.


Neki, odamentem hozzá. Ego arca fehér volt, a fájdalom, a szeme figyelt. Sokkos állapotban volt.


"Megtörni a láncot!" suttogta nekem.


Az ő egója felemelte a fejét a hó. "Megteszem, Riko."


Ez volt az első alkalom ego valaha is felhívta a keresztnevén.


Ő hátradőlt, egy kis mosollyal az ajkán.


Tizenhat


Az ő egója zárt szemhéja.


Segített a Polgári Őr vigyázni Corelli testét, akkor síelt el, amikor néhány ember lapáttal kezdte ásni a Tina Bergson. A férfi a fu Manchu bajusz, vitte félre, s tájékoztatta őket a szomorú végén Barry Lelkész.


A zuhany alatt, szép volt, jó volt, hogy levezessem a feszültséget, a feszültséget jár ez a spanyol Kapcsolat esetében. Én toweled le a szobámban, mielőtt felöltözöm, majd kopogok Juana Rivera. Itt az ideje, hogy elmondjam az utolsó fejezet a történet, majd indítsa el a labdát a Malaga vele.


Ő ellenőrizte a Luger a vállán oldaltáska, hogy lógott a kopjafa elérte a köntösét. Mivel a lábam száraz, nem ragasztott egy stiletto, majd becsomagolva a vállát, hűvös, terry ruhával. A fürdőszoba tükör volt, sötét volt, de tudtam kifésülni a hajamat. Megnéztem újra, majd megállapította, hogy a szürke szálak már nem jelent meg, miután kihúzta ih előtt egy héttel.


Tudtam, hogy a jövőben szeretném látni ih több, nem kevesebb.


Össze is csomagoltam - én, hogy mielőtt a zuhany alatt -, az övé, azt hittem, arról szól, hogy a ruhákat, mielőtt felhívtam Johanna, aztán azt gondoltam, mi a fene, odasétált az ajtóhoz, majd megérintette, puszta ököllel.


"Gyere be", hogy ő hallotta a tompa hang mond.


"Készen állsz?"


Nem volt válasz.


Kinyitotta az ajtót, s ment be.


Az ajtó becsukódott mögöttem, majd megfordultam a meglepetés, hogy megtalálja Juana a széken ül velem szemben. Teljesen meztelen volt, egy kendő van kötve a szája körül, de meg volt kötve a keze a háta mögött, s egy székhez kötözve. A lába meg volt kötve a lába egy széket. Úgy nézett rám, a néma, könyörgő szemébe.


Elérte a kilincset.


"Nem, nem, Nick!" mondta a hang halkan.


A függöny az ablakon pislákolt, Tina Bergson lépett ki a hátuk mögül, kezében pisztollyal. Úgy tűnt, hatalmas - a nem. Volt egy Parsons Webley Mark IV. Volt rajta síelni ruha - ugyanazok volt kopott a lejtőn. Nedves, hideg, de egyébként teljesen normális. A szeme égett a szenvedély, az őrület.


"Szia, Nick," mondta egy vidám nevetés.


"Tina", mondtam.


Ő nem halt meg a lavina okozta."


"Látom."


Megfordult, hogy nézd meg Juana meztelen testét újra. Amikor megláttam, hogy a cigaretta égett a meztelen mellkasán. Ő megborzongott. Tina Bergson volt szado-mazo hajlam, esetleg leszbikus hajlam vezetett nimfománia.


"Te beteg vagy, Tina," mondtam halkan. "Miért fáj az embereknek, mint Juana?"


Tina felrobbant. "Rico bolond, ki akar törni a kábítószer-lánc! Ő volt a legjobb pénzszerző a világ - ő pedig csak kibaszott megszabadulni tőle!"


"De ez a módszer ölte meg a lányom ego."


Tina kuncogott. "Ez a lány lett kurva, mint a nők - minden ember elment, hogy a hülye egyetemre ment."


"Csak a képzeletedben, Tina," mondtam. "Kell egy pszichiáter."


Ő dobta vissza a fejét, nevetett. "Te vagy a Puritán, Nick! Tudtad, hogy?" Puritán!"


Azt hittem, a váll pisztolytáska lóg a kopjafa a szobámban, átkoztam magam, amiért egy hülye bolond. Én nem megyek sehova nélküle. Mindezt azért, mert egy hülye szentimentális


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


5000 / 5000


Fordítás eredménye


Neki érdeke, hogy Juana Rivera tette, hogy a halál.


"Add ide a mikrofilm, Nick," Tina azt mondta, távolodik a függöny, ahol ő várt rám. "Láttam, hogy a Riko. Kell. Add ide, vagy megöllek."


"Nem üzleti, Tina," mondtam. "Ha adnék neked egy kazettát, öld meg a ketten el."


"Nem," Tina azt mondta, a szeme ragyog. "Nem érdekel, mit csinálsz azzal a ribanccal. Akkor hagyja, hogy repüljünk vissza az Államokba, nem érdekel. Csak kell egy mikrofilm, majd elengedem."


Az övé, ő a fejét rázta. "Nem érdekel, kicsim."


A szeme fényes, kék, mint a jég-hideg jég. Azt hittem, a Skandináv fjordok, valamint a jeges kéreg. Én meg azt hittem, hogy szép teste alatt a ski ruhát.


Tina hegyes erős Brit Webley a Johanna. Volt a tekintete rögzített Nem egy szinte beteges vonzódása. Johanna szeme tekerve riasztó. Láttam már remeg. Könnyek patakzottak az arcán.


"Te egy szörnyeteg vagy," - mondtam nyugodtan. "Hallasz engem, Tina? Megölhetett volna, ahelyett, hogy kínozza Juana." Milyen embertelen lény vagy te?"


Tina vállat vont. "Megölöm háromra, ha nem hozod el azokat a filmeket, Nick."


"Nem egy film," mondtam gyorsan. Hirtelen, volt egy tervem. A hotel, így nem hiszem, tiltakozott túl sokat.


A szeme összeszűkült. "Láttam, hogy a Riko. Néztek egy filmet tőle. Em szükség van egy személyes találkozót. Szavazás, semmi. Megkapta az ego. Biztos, adott az egója, hogy te. Odin, Nick."


Az izzadás. "Tina, figyelj rám! Ő küldte a mikrofilm a mail. Ment ego Washingtonban."


"Rico nem bíznék meg az e-mail," Tina felhorkant. "Tudom, hogy az ego jobb, mint ez. Hiszem, valami jobb, Nick. Kettő."


"Tina, ez igaz!" A hirtelen felé mozdult el neki. "Most feküdt le a fegyvert, majd húzza Juana körül a szék!"


Tina felém fordult. Egy kis nehéz pisztoly volt szegezve a ládát. "Ez Webley.455 Nick, " mondta élesen, grimaszoltam. "Ő olyan erős, mint a Colt Határ. Ne akard, hogy szakad darabokra. Ilyen egy rövid távolságra a mellkas, szív, semmi sem marad. Azt kell, hogy menjen át a dolgokat találni a filmet. Én pedig, mint a nagy, kemény test túl sok, hogy elpusztítsa az ego. Add meg nekem, Nick. A film! "


Juana sírt.


Ez keverve egy kicsit.


Tina kiáltotta, majd tedd le a fegyvert, hogy Juana fejét, csak néhány centire a haját. "Add nekem ezt a filmet, Nick. Vagy meg fog halni!"


Bámult nem a kétségbeesés.


"Azt mondta, egy, két, Nick! Most ez az utolsó pillanat, hogy szavazzanak... " sóhajtott.


"Várj!" Hogy sír. "Ez a másik szobában!"


"Nem hiszem, hogy" Tina azt mondta egy kis mosollyal. "nem. Te magaddal viszed. Egy ilyen értékes tétel."


Az arcomra esett. "Hogy lehetsz ilyen biztos benne?"


Mosolygott. "Tudom! Szavazás, semmi. Én ismerem őt!" Elindult felém. "Add ide!"


Elérte a sarokba a terry-ruhával köntöst. "Tina..."


"Lassan!"


Felemelte a nehéz szájkosarat, illetve megcélozták a nyakam.


Az övé elköltözött. "Itt van a zsebemben."


Rám nézett, a szeme megcsípte be, az elméje dolgozik, gyorsan.


"Akkor vedd le a köntösét, s adjátok át. Lassan."


Hogy kikötötte a biztonsági öv, gondoltam dühösen. Nem volt film a zsebében, hát persze...


"Le!" bekattant.


Túl messze volt, hogy fogd meg a köpenyt, mint remélte először. Ego vette le a vállát, emelte ki a testét. Ott állt, meztelenül, védtelenül. Ha lett volna közelebb, a köntöst, lerázta volna neki, kikapta Webley el a kezekkel, meg ...


"Dobd az ágyra!"


Nagyot sóhajtott.


Elköltözött felé, kezében a fegyvert, hogy a mellkas, szív. Bal kézzel, ő kotorászott az egyik zsebében. Üres. Aztán egy másik. Üres.


"Hazudik!" kiabált. "Hol van? Hol van?"


Láttam, hogy a szemei égnek a kék láng, mint ő bámult rám, a tekintete fel-le mozgatásával a testem le a lábam. Én költözött a lábát egy kicsit megszeppenve, próbálok nem láthatja meg a ragasztószalag, hol futott le a bokám.


A tekintete önkéntelenül eltolódott, hogy a jobb lábát. Látta, hogy a tekintete eltűnt a szeme szűkült a gondolat. Közelebbről is megnézte a lábam, aztán a lábam, ő pedig látta, hogy egy kis darab ragasztószalag fut le a bokám.


"A szavazást!" bekattant. "Tulajdonítanak a bokáját! Hozd, Nick. Hozza..."


"Tina, esküszöm!"


"Azt akarod, hogy megöljelek, majd vegye le magad?"


Tudtam, hogy így lesz.


Érzem, meztelenül, sebezhető, lehajoltam érte el a jobb bokája. Amikor az Ego fel, hogy a ragasztószalag volt lazítva miatt a nedvességet a zuhany alatt, a hajtű volt, azonnal el kell távolítani.


"Gyorsan!" Hívott engem, fölé hajolok, engem pedig elérése, bal kézzel elvenni tőlem.


Elővett egy stiletto, majd odasétált hozzá, kinyújtotta a bal kezét, mint ha ő kezében volt egy mikrofilmet. Szemében pislákolt, hogy az összeszorított ököl, ő pedig reflexszerűen nyúlt.


Ő lökött meg öklével. Hagyta, hogy ujjaival érintse meg az ego. Ee megragadta a csuklóját. V s


Típusú transzfer


Szöveg Fordítása


Szöveg forrása


1507 / 5000


Fordítás eredménye


Egy ponton, a jobb kéz a kapcsolatot a testét, beragadt a stiletto a hé nyakát, nem az ő füle.


Egy gurgulázó kiáltás, kirúgta a Webley.


A Gawk ütött át a hotel falra, így a másik oldalon.


A mellkasom égett a tűz, a felrobbanó puskapor.


Hátralépett.


Elesett, majd artériás vér tört ki teste körül arany bőr.


Micsoda pazarlás.


Milyen nagy kár érte.


Riadtan, felállt, felvette a testét, s vitte az ágyhoz.


Egy nap, kinyitotta a szemét.


"Nick" - suttogta, s mosolygott vidáman. "Soha nem fogom élni, hogy hetven hét, nem?"


"Azt választotta, hogy rossz szakmát," mondtam.


Ő elernyedt.


Írt egy levelet, hogy Juana, vigasztalni őt függetlenítés neki a széket, aztán húzta a szekrényben, ahol megváltozott. Aztán bementem a szobámba, majd bemászott az enyém.


Visszamentem. Az övé volt, kezében a Rolleiflex most pontosan, hogy az övé kellett volna néznem a fedelet. Kedves, öreg Sas.


Sőt, boldog volt, hogy felöltözzek. Ha öltözve, mindig könnyebb beszélni a mindennapi dolgokat.


"Hol van ez a mikrofilm?" Juana kérdezte.


Volt felvette Rolleiflex. "Itt" - mondtam. "Egy jó operatőr mindig magában hordozza a film a kamera."


A lány kinyújtotta a nyelvét rám.


Elkaptam a film. Végtére is, ő volt az egyik a legjobb fotósok a Közép-nyugaton, ugye? De Juana nem tudni, hogy volt egy mikrofilmet a zsebében, mint egy doboz cigarettát, vagy egy kulcstartó, ugye?


A Halál Fejét Összeesküvés


A Halál Fejét Összeesküvés


Prológus


Mumura Sziget volt, mint egy apró, zöld gyöngyszem a mély kék bársony, a Dél-Csendes-óceánon. Élj a sarokban a Tuamotu-Szigetcsoport, Mumura egyike volt a kevés igazán Polinéz szigeteken, hogy nem befolyásolta a misszionáriusok, a civilizáció. Az emberek Mumuran még ingyenes a teljes értelemben. Nem a szűk cipő a lábát, vagy beborított a gyönyörű barna mell a nők. Összesen ih öt száz ember, nem voltak tudatában a paradicsom volt ih szigeten, mert nem tudták, hogy még valamit.


Szinte az egész lakosság volt, most várom a golden beach, mint a motorcsónak vágott keresztül a szelíd megszakító a parton. Az orr, ez a külföldi hajó állt Atmatov, magas, egyenes, nem fél a a sebesség, a hajó vagy a ordít a motor, mint egy vezetőnek kell lennie.


Amikor a hajó megállt, néhány méterre a parttól, a férfi szaladt a főnök, de a nő maradt a parton, nevetve izgatottan egymás között, majd figyelem a gyerekeket, hogy ne avatkozzon bele.


Gyaloglás után a hajón, Atm-vett egy nagy bőröndöt a legénység tagjai belegázolt a vízbe, tartja magas, hogy tartsa szárazon. A hajó ordított, hogy az élet, sietett vissza, hogy a fehér jacht, amely már könnyen mozgó fél mérföldnyire.


Atm strode le a partra, büszkén egy bőrönddel előtte. Letette az ego kő, amit az ego ősei használni, mint egy áldozati oltár, de most már stahl áll.


A Mumurans zsúfolt. A zenei ritmus ih nyelv ross származó izgalom.


Atm felemelte a kezét, a csend, majd azonnal az egyetlen hang, amit hallottak a sóhaj az esti szellő a tenyerét. Az ősz hajú főnök mosolygott lágyan a férfi, majd lehajolt, hogy vonja vissza a zárak, a bőröndje, mint a gmu kimutatta, hogy a fehér ember a nagy hajót.


Ő vezette a kezét a fényes barna anyag a bőröndöt. Még soha nem ért semmit, mint ez előtt, pedig ATM gépek voltak cirógatás ez csodálkozva. Aztán, látva a türelmetlenség, a férfi megragadta a fedél mindkét oldalon, majd megszüntette.


Ő hozta ki a kincseket, egyenként, amely lehetővé teszi az emberek számára, hogy mindegyik körül őket. Egy darab ronggyal, hogy hihetetlenül rugalmas, pontozott, a színes spirálok, ellentétben velünk, mint egy virágot Polinézia. Nyaklánc felfűzve csodálatos kövek tükrözi a nap szent fény fordult az ego egy szivárvány. A kis hosszúkás csomag papír-tekert szalagok, hogy íze édes. Atm egyet a száját, kezdte rágni mutatni, milyen az emu kimutatta, hogy a fehér emberek. Ő terjesztette a többi cordon csík, látta, hogy annyi gyermeket, amennyit lehetséges megvan, ah. Csodák továbbra is sugárzik szerte a bőröndöt. Voltak dolgok, hogy visszapattant, a dolgok, hogy csillogott a dolgok, amitől hangzik. Minden új kincs okozott a tömeg morajlása az örömtől..


Ez a nap biztosan emlékezett a Mumura.


A hajón a yacht, most eltávolodni Mumura, két férfi állt a korlát, nézi a sziget visszahúzódik távcsövön. Egy nehéz volt elviselni, mint egy kusza fekete haja van, hogy ki kellett mosni. A másik magasabb, sovány, mint egy ostor, ezüst haja hátra fésülve a magas, sima homlokára. Bár a férfiak civil ruhában volt valami katonai arról, ih viselkedése. Mögött a magasabb ember ült egy hatalmas német Juhász, illetve egy izmos fekete Dobermann, nézi a világ, a gyűlölet.


Fjodor Gorodin, a nehezebb mondta. "Miért ne legyünk túl rajta, Anton? Kéne lennie, elég messze, a sziget már. Az ego hangja kemény morgás, ami miatt az ego nézel ki, mint egy medve.


A fehér hajú Anton Zhizov csökkentette a fejét, majd lassan bólintott. Ego apró, sötét szeme rejtett mély aljzat alatt, egyenesen a fekete szemöldökét. "Igen, azt hiszem, eljött az idő."


Zhizov kiderült, hogy a harmadik ember, aki nyugtalanul járkál a fedélzeten mögött. "Mit mondasz, Varnov? Készen állsz?"


Varnov volt egy vékony ember, keskeny, görnyedt vállú, hogy úgy nézett ki, még kisebb, mint aki valójában volt. Ő volt az a sápadt, egészségtelen bőr, egy ember, aki ritkán mozdul ki orvosi célokra.


"Igen, igen, készen van," Varnov csattant. "Már készen van az elmúlt húsz perc."


"A túlzott sietség nagyon sokba kerülhet," Zhizov mondta halkan. Meg kell nézni, elég most a lenyugvó nap." Megfordult, hogy a fiatal matematika őrnagy a tengerész egyenruhát. "Borisz, mondd meg a kapitánynak, hogy várjon minket, azt akarom, hogy egy képet."


A fiatal ember lett riadó. Ő elindult a híd felé, de habozott. "Uram?"


"Mi az, Boris?" kérdezte Zhizov türelmetlenül.


"Az emberek a szigeten. Lesz idő, hogy evakuálni? "


"Az emberek? Azok a barna bőrű barbárok?


"Igen, uram. Ők ártalmatlannak tűnt.


Gorodin lövés alól a korlát, az ego izmok, a hatalmas vállak összeszorult. "Te csak ne beszélj, fiam? Megkapta a parancsot! "


Zhizov nevelt, ápolt kéz. "Borisz, a fiatal, Fjodor. Megtartja érintse meg a humanizmus,


ami nem mindig rossz dolog."


Megfordult, hogy a fiatal tengerész. "Ha el akarjuk érni a céljainkat, Boris, fel kell áldoznia egy kis él. Mint tudod, köszönhetően a változások, hogy vegyünk, az a feltételek a népek a világ jelentősen javult, így ezek az egyszerű bennszülöttek segített, akik az életüket az emberiség javára. Megértetted, fiam?


"Igen, uram," mondta Boris, bár volt még kétséges, az ego szemében. Mozgott előre, hogy a híd.


"Nem tudom, miért próbálod elmagyarázni," morgott Gorodin. "A rend azonnal el kell végezni. Csak úgy, mint te meg én tanítottam."


"El kell ismernünk, hogy változnak az idők," Zhizov mondta. "Amikor mi vagyunk hatalmon, szükségünk lesz olyan okos, fiatal emberek, mint Boris. Nem lenne bölcs dolog, hogy álljon az ego el ."


A pályán a motorok megváltozott, s a yacht lelassult. Enyhe elmozdulás egyensúly, a két kutya morgott, lecsapta a lábát a labilis támogatást. Zhizov kikapta a szál ih a kettős póráz, végtelenített át a korlát, pedig pofon mind a kutyák, az arcát. Nyomták maguk ellen a kabin válaszfal, fekete ajkak búcsú az erős, fehér fogait egy csendes morgás.


"Nem tudom, miért ezek a kutyák nem téplek szét, hogyan kezelje őket," Gorodin mondta.


Zhizov adott egy rövid, ugató nevetni. "A félelem az egyetlen dolog, amit ezek az állatok értem. Megölik számomra parancs, mert tudták, hogy volt erőm megölni ih. Meg kell tanulni, még a pszichológiáról, Fjodor. Egy fiatal ember, mint Boris, türelmesnek kell lenni. Csak kegyetlenség működik, ezek az aranyos ördögök." Ő vezette a bőr kábel vége a kutyák arcát újra. Nem tudják, hogy egy hang.


"Ha befejezte a háziállatok," Varnov mondta erős szarkazmus, " folytatom a bemutatót."


"Minden értelemben. Lássuk a pénzt fektettünk be, hogy meg fog térülni ."


Varnov belém nyúlt, majd elővett egy fekete bőrtok. Ezek a felvett egy vékony fém henger, hat hüvelyk hosszú, hegyes egyik végén. "Ez egy elektronikus tollal," magyarázta. "Ez az, hogy én irányítom a ravaszt, egy bonyolult beállításokat, amit csak én ismerek."


"Nem kell erről beszélni?" Gorodin panaszkodott. "Nézzük meg, mi folyik itt."


"Légy türelmes, Fjodor," Zhizov mondta. "Ez egy fontos pillanat az Úr Varnov. Hagynunk kell, hogy élvezni kell az életet. A végén, ha az ego projekt meghiúsul, mi maradt élete lesz a legkellemetlenebb." "Nem fog bukni," Varnov mondta gyorsan. "Meg kell emlékezni, hogy ez egy körül a kevésbé pusztító eszközök. Ez azonban több, mint elég lesz egy sziget a méret Mumura." Kezében egy elektronikus tollal a kezében, elkezdte kigombolni az ingét. "A legszebb az egészben, hogy még az illetékes vámhatóság az ellenőrök soha nem találta volna a bomba, hogy a bőröndöt, mert nincs az a bomba ott."


"Mindannyian tudjuk, hogy," Gorodin mondta türelmetlenül. Varnov folytatódott, mint ha az ego nem zavart. "Nincs bomba között a csecsebecsék, mert a bőröndöt maga egy bomba. Puha, hajlékony, megmunkálható bármilyen formában, a végső kiterjesztése a műanyag robbanásveszélyes elv nukleáris fissionable műanyag. A robbanó szerkezetet kis szerelt fém kilincs. Egy hang a ravaszt." Most, hogy a mellkasán volt kitéve, Varnov ásott a keze ügyében, mi úgy tűnt, hogy egy meggyógyult függőleges heg a bal oldalon a mellkas.


Nagy Fjodor Gorodin kezdődött, majd elfordult. "Ó, alig várom, hogy vigyázzon rá," Varnov azt mondta, egy rövid nevetés. "Nem bánod, hogy néz több száz ember hal meg a távolságot. Mégis azt utálom, hogy egy ember, nyissa ki a fedelet a saját bőrét." Megragadta a széleit a heg van a keze ügyében, ő óvatosan húzta ki. A hívó hangja, a hús elválasztani a mellkasát, felfedve a szélessége, amely tartalmazott egy kerek fém tárgy akkora, mint egy ezüst pénzt. Száz apró kapcsolattartó pontok, nem nagyobb, mint a feje egy pin tartozó, az ego.


Varnov enyhén megérintette a szélén a lemez a stylus. "A hozzáférési kulcsot, úgy hívom ego számomra a legfontosabb, hogy a vagyon költözött, az a legfontosabb, hogy a hatalom."


"Azok számára, akik az utunkba," Zhizov hozzátette: "a legfontosabb, hogy a feledés." "Abszolút, sőt," Varnov mondta. Kezdett érintse meg a tű, hogy több pontot a ravaszt lemez. "Nem kell emlékezni a névjegyzék," mondta Zhizov. "A változások után automatikusan minden egyes befejezett jel. Egy ember kell fedezni ."


Gizov mosolygott vékonyan a gmu. "Csodálom, találóak a önvédelem. Örülök, hogy csatlakoztassa a jelszót, hogy a szívritmus-szabályozótól."


"Igen, én is így gondoltam," Varnov beleegyezett. "Ha bármilyen okból a verem dollár megáll, a hozzáférési kulcs van programozva, hogy a jel a robbanás a meglévő nukleáris műanyag teljes nevét. Ha egyszer elkezdünk egy üzleti feltételei a megállapodás teljesül, akkor, természetesen, tiltsa le a jelszót a szívverését ."


"Persze"


Zhizov mondta.


Varnov kész manipulálja a ceruzát, aztán kisimult a bőr füllel. "Ott. Vége."


A három férfi bámulta a sziget a láthatáron. Gorodin lassan elfordította a hatalmas fejét.


"Nem történt semmi, Warnow,"mondta," a bomba nem működik."


"Csak figyeld," Varnov mondtam, emu. "Van egy automatikus késés harminc másodperc között belépett a hozzáférési kulcsot, amivel a detonátort a kazán. Ez időt ad nekem, ha valaha szükséges, hogy a jel visszavonása.


"Egy bölcs elővigyázatosság." Zhizov hagyta jóvá. "De most, egy ilyen késedelem nem lesz szükség."


Varnov figyelte, ahogy a második kézzel kitöltött egy félkörben az arcon, az ego karóra. Számolta le az utolsó pillanatban hangosan. "Öt, négy, három, kettő, egy."


Először volt a második nap, növekszik, mint a többi beállítást. Ego sárga-narancssárga színű tűzgömb nőtt, mint egy hatalmas azonnali rák, mint a fekete füst, fehér gőz elhomályosította Mumura Sziget. Lökéshullám tevékenység söpört végig a & nb felé a jacht, amely lehet tekinteni, mint egy tíz méteres breaker elhajtani a helyszínről. Szabadtéri tevékenységek hit a stern beborító a hajó, az ego, az utasok. Ugyanakkor a hangot megütni ih. A hosszan tartó moraj ordít, mint a villám, a megnövekedett után.


Anton Zhizov kiderült, hogy az elvtársak egy vékony ajkú, diadalmas mosollyal. "Azt hiszem, eleget láttunk. Menjünk be, majd szárítsuk ki, míg én, mondd meg a kapitánynak, hogy mozog."


A két kutya lapult, bukdácsoló has-először a fedélzetre, a szeme kitágult, a horror, mint egy tűzgolyó, most egy unalmas piros, rózsa, az égen egy fekete füst oszlop. Zhizov rángatta a pórázt, rögzítő a fojtó nyakörvek szorosan, majd fél-húzta az állatok vele, egyenesen a hangár felé.


A jacht távolság, a füstfelhő volt egy dühöngő szépség. Mumura Szigeten, most megfeketedett, elhervadt, nem volt már szép. Csak egy széllökés drew az űrt kitölteni, ahol a forró lángok volt fogyasztják az oxigént. Különben csend volt. Pedig a halál.


Odin


A nukleáris robbanás kezdett a toll az életem, két héttel azután, hogy a tüzes halál Mumura, valamint férfi. Ez történt a legtöbb intim pillanatban.


A neve az volt, Yolanda. Nem volt egyenes, hosszú fekete hajú, krémes bőr. Ő találkozott a ee korábban az estét egy kis flamenco klub csak a Broadway-n. Ő ott táncolt, rajta egy szűk, piros bársony ruhát, ami azt mutatta ki, szép mellek, kicsi derék, s lobbant körül a táncos hosszú lábak. Adott egy hosszú, kihívást jelentő nézd, ahogy megállt a tánc az íróasztalomnál. Volt egy meghívót, egy kihívás. Volt egy dugóhúzó nézd, hogy nem tudtam figyelmen kívül hagyni.


Most, hogy ő volt kiterítve fekszik az ágyban, Nem csak egy büszke mosollyal az arcán. Azt akarta, hogy csodálták a meztelen testét, de nem tudtam élni, hogy a várakozásokat, bármilyen okból.


"Ugyan már, Nick," azt mondta, hogy " szabadulj meg a ruhát, most pedig gyere velem."


Levette a pólóját, vigyorgott, majd vett egy kortyot a Remy Martin.


Yolanda futott szeme a csupasz mellkasát, majd át a testem. "Gyere" - mondta parancsoló, " azt akarom, most."


A vigyor nőtt egy kicsit. "Egy vicces dolog, amit kaptam. Nem reagál jól a parancsot a saját szobámban. Abban egyetértünk, hogy ki itt a főnök."


Ott ült a széken, a spanyol szeme csillogó, a carmine ajka szétnyílt, hogy mondjak valamit. Gyorsan odamentem az ágyhoz, megoldotta ee kutatási problémák a száját. Először ő is megfeszült, majd megfogta a vállaimat, mint ha taszíts el engem. Csúsztatta a kezét a bársonyos oldalon, összegyúrjuk a puha hús, ahol a dudor a mellére kezdte.


Zihálta szám alatt, valamint a nyelvét rohant ki, bizonytalanul először, akkor nagy a türelmetlenség. A keze mozdult, hogy a hátam, én pedig éreztem, hogy a harapás a körme, ahogy az ujjai csúszott át a testem. A kíváncsi kezébe csúszott be, a csukló, a nadrág, a keresést, a keresés.


Hirtelen, ő húzta a szája az enyémtől. Volt, lihegve, s a bőre izzott a flush vágy. Megtalálta a övcsat, s nem értették, kissé remegő kezek. A fel nem fejeztem be munkáját, visszatér a meztelenül feküdni mellette. Megcsókolta, szája nyitva, kidugta a nyelvét, rajta keresztül éles fogak. - Elvette az ego szája, gáz, mozog a szája oda-vissza a nyelvem egy érzéki ígérete örülök, hogy jönnek.


Az anyja óvatosan húzta el csókolózni vele kerek álla, akkor költözött az üreges a torkát. Yolanda visszatartja a lélegzetét, élesen, mint a nyelv csúszott le a sort a mellei közé.


Ő felemelte az arcát, a fenti az övé, ő pedig fogta a mellét, vele hosszú ujjak, mely ih nekem. Mellbimbói volt függőleges, nedves rózsa ellen a sötét barna glória. Mint az apja hajolt le, hogy a felajánlás, egy kitartó nyikorgás hallatszott, a kis szoba mellett a nappali, ami használható, mint a vizsgálat.


"Ó, Nick, kérlek, ne hagyd abba," Yolanda lélegzett, mint az anyja habozott.


"Drágám," mondtam, " csak egy dolog van a világon, hogy nem lehet elmenni, hogy minden egyszerre.


Átok, de a hang, amit hallott róla.


A lábát lendíti át az ágy mellett, majd haladjunk át a hálószobában az irodájába. Az asztalra, a piros telefon folytatta éles hívás. Rajtam kívül csak egy ember volt ez a telefon számát - David Hawke, Rendező, a főmérnök, a FEJSZE, a MINKET Különleges Hírszerző Ügynökség. Az elektronikus zavaró jel megakadályozta, hogy bárki csatlakozzon a sort. Felvettem a telefont, majd beszélt a mikrofonba, így a hangja nem hallható a szobában.


"Tehetséges vagy a választott a legtöbb kellemetlen idő, hogy hívjon," mondtam.


Hawke hangja válaszolt az ismerős száraz New England hang. "A hölgy, meg kell várni, Nick, hema lenne nekünk. Sürgős ."


"Én is ezt gondoltam," én azt mondtam, figyelmen kívül hagyva az ego pontosan tudja, hogy mit csinál.


"Volt egy nukleáris robbanás a Csendes-Óceán. Egy kis sziget nevű Mumura a Tuamotu-csoport ."


"Úgy érted, hogy valaki elkezdett vizsgálatok megint?" Megkérdeztem.


"Ez nem egy teszt. A sziget elpusztult, valamint több száz Polinézek, aki ott élt."


"Milyen régen történt ez?"


"Két Vasárnap."


"Én még nem hallottam róla semmit."


"Tudom. Teljes kikapcsolás a jelenlegi eszköz. Persze, a nagy országok tudom. Mindannyian sugárzás érzékelő rendszerek, amelyek lehetővé teszik, hogy bárki megkereshet egy nukleáris robbanás, bárhol a világon. De egyik sem az ország nukleáris fegyverek ismernem, hogy bármit is tudnának róla."


"Az, hogy valaki hazudik?"


"Nehéz megmondani, az biztos, de én nem hiszem. Ma reggel, a kormány kapott egy váltságdíjat az emberek, akik azt állította, hogy felrobbant Mumuru."


"Azt jelenti, hogy pénzt kérünk?"


"Sokkal több. Amit kérünk, az a feltétel nélküli megadás az összes egyesült ÁLLAMOK katonai erői, valamint az átadás a kormány, hogy IHC."


"Lehet, hogy az üzenet jön egy fura, nem?"


"Biztosak voltunk benne, hogy valódi. Ezek tények a Mumura robbanás, ami csak az elkövetők volna."


"Ők biztosan kérni a magas ár. Mi van, ha elutasítjuk őket? "


"A jelentés szerint ezek a nagyobb városokban fogják robbantani, mint Mumura. New York City lesz az első, majd ezt követően egy körül a város el fog pusztulni minden második vasárnap amíg ki vagyunk szolgáltatva ih követeli, vagy semmi sem maradt ." "Hova tartozom neki?"


"Az elnök azt akarja, hogy minden erőfeszítést meg kell tenni, de nem engedhetjük meg magunknak, hogy egy jól látható művelet. Megvan a teljes támogatást a Közös Hírszerzési Bizottság, de a munka maga esik, hogy AX. Te férfi vagy, Nick.


"Ha azt akarod, hogy Washingtonban?"


"Milyen hamar tudod csinálni?"


Először, láttam, Yolanda az ajtóban áll, néz rám. Még mindig meztelenül. Egy kéz pihent az ajtó keret, valamint a hosszú lába volt, egymástól kissé távol. A spanyol szeme felizzott a vágy.


Azt mondta a telefonba, hogy " alig hagyja el azonnal, ha szükséged van rám, de ha holnap reggel?"


Hawke sóhaj rang világos, hogy a drót. "Különben is, neki, nem hiszem, hogy bármit meg tudunk csinálni ma este. Továbbra is szórakoztatják a hölgy, de megpróbálja megmenteni egy kis energiát. Őt, azt akarom, hogy itt van, de figyelmeztető első dolog reggel. Itt az idő fontos tényező, a reggeli eligazításon döntő fontosságú lesz.


"Ott leszek" - mondtam, majd letette.


Yolanda szemébe csúszott át a testem, elhúzódó, mint megtalálták a központ, a kamatot.


"Hála Istennek", mondta. "Egy pillanatra azt hittem, elvesztettem a figyelmemet."


"Lehetőségünk lesz," a sl biztosított neki. A gyorsan haladt előre, majd felvette. Nagy darab lány volt, széles vállú, magas, széles, feszes csípő, pedig nem volt hozzászokva, hogy felemelkedik a levegőbe, amelyet egy ember. Elvitte őt a hálószobába, majd foglalt le a lap.


"Ó, Nick," ő lehelte, " kérlek, ne hagyj így megint."


"Nem ma este," apja megígérte. Akkor az övé, hajolt előre, majd folytatta az akciót, ahol mi abbahagytuk.


A második fejezet


Amikor kijöttem a 747-es a Dulles Nemzetközi Repülőtér, találkoztam egy csendes fiatalember, aki behúzott egy vár, limuzin. Ő manőverezni végig figyelmesen a reggeli forgalom, s végül megállt előtte a jellegtelen Du Pont Center épület.


Tudja, egy ember, aki eljött a nap után jött. Ő volt az elnök főnök nemzetbiztonsági tanácsadó. Ő nem mosolygott. Az emberek az előtérben - a magazin eladó szkennelés a látogatók, a biztonsági őr a lift-úgy tűnt, teljesen hétköznapi, ha nem a szemébe nézni. Akkor látta, hogy a nehéz, komoly elemzés azt mutatja, hogy a szemét kormány ügynökei szolgálatban. A FEJSZE központja volt teljesen biztonságos.


Én benyújtott, a hitelesítő háromszor, az arcom beolvasott segítségével telecomputer, valamint a tenyérlenyomat megerősítette elektronikus érzékelő. Végül, az elektronikus, mind az emberi őrei voltak győződve arról, hogy én valóban Nick Carter, FEJSZÉVEL N3 ügynök eddig, mint egy Killmaster, de megengedték, hogy lásd David Hawke. Ült a kopott bőr szék, rágás egy hosszú szivart szinte soha nem világít.


Ego acélos kék szeme elárulta, nem érzelem, mint bólintott a székre vele szemben.


"Nem értem,"mondta," hogy nézel annyira egészséges, mivel a züllött életet között a feladatokat."


Ő vigyorgott az öreg ember, ki ült egyenesen, mint a cövek, keres többet, mint egy ember, az ötvenes években, mint a hetvenes években. "A titok az, hogy mindig hiszem, tisztán," emu-mondtam neki.


"Természetesen," mondta. Egyik oldalon rta ego enyhén ívelt, ami a legtöbb, amit egy mosoly, amit valaha látott a New England bőr. Akkor lett nagyon komoly. "Nick, nagy bajban vagyunk."


"Nos, ez hasonló. Azt mondta, kaptunk egy üzenetet tegnap."


"Ez igaz. Ez az ember azt állítja, hogy az ember felelős a Mumura bombázást, készen állnak, hogy elpusztítsa a városokat egyenként."


"Ki az az ember?" Megkérdeztem.


"Anton Zhizov. Feltételezem, hogy tudod a nevem."


"Természetesen. A második ember, az orosz katonai parancsnokságra. Azt hittem, azt mondtad, hogy nem a nagyhatalmak benne."


"A Szovjetek tagadja semmilyen felelősséget Zhizov. Mint tudod, volt egy vezetője, militáns keményvonalas a Kreml. Ő egyre inkább elégedetlen a növekvő egyezség a két ország között. Úgy néz ki, megvan a saját. Magával vitte a Vörös Hadsereg Ezredes Gorodin pedig egy kis haditengerészeti tiszt, aki nem hisz a békés egymás mellett élés. Ők is úgy tűnik, hogy megúszta a lopás nagy a kínálat, hogy az orosz arany."


"Pedig Zhizov azt hiszi, hogy egy kis mennyiségű nukleáris fegyverek, nem tudják legyőzni az Egyesült Államokban?"


"Szerint a szakértők, elvárja, hogy amint ő tolja velünk tárgyalni, vagy felrobban több, a városok, a Szovjet kormány meg fog változni a politika támogatása ego."


"Gondolod, hogy az Oroszok nem fognak csinálni?"


"Nem is akarom találgatni," Hawke-mondta. "A legfontosabb most az, hogy ne Zhizov. Az Elnök világossá tette, hogy nem adjuk. Ha Zhizov igazat mond -, s azt kell feltételeznünk, hogy az-ego bombák már ültetett számos Amerikai város."


"Azt mondta, hogy New York az első célpont. Zhizov adott határidő? "


"Tíz napra. Hawke szeme villant, hogy a nyitott oldal az asztali naptár. "Van kilenc nap van hátra."


"Akkor minél előbb kezdjük, annál jobb. Van valami nyom? "


"Csak egy. Egy ügynök a Los Angeles-i működik az Atomenergia Bizottság látta, hogy a bizalmas információkat az Mumura robbanás Gizov az üzenetet, majd felvette velünk a kapcsolatot, csak egy pár órával ezelőtt. Az ügynök azt mondja, hogy Nem értékes információkat, illetve azt kéri, hogy az ember küldött, hogy személyesen adjam át."


"Nem," szakítottam félbe, " azt mondta, hogy ő volt?"


Hawke kicsit keményen le a szivart, s nem szeretik, de látta, hogy a csillogás az Ego szemében. "Nem vagyok biztos benne, hogy be ezeket a dolgokat, Nick, de az ügynök egy nő. Nagyon vonzó szerint a kép a fájlt."


Átadta egy nyolc-by-tíz fekete-fehér fénykép a szemközti székre.


Az arc nézett vissza rám, magas arccsont, nagy, széles-set sápadt, szeme, szája, egy csipetnyi humor, keretezett sűrű, szőke haj, ami leesett lazán a vállára. Megfordítottam a képet, hogy ellenőrizze a statisztikák a természetes népesség mozgalom. Rona Voelstedt, 26, 5 cm magas 7, Alenka 115 kiló.


Én visszaadtam Hawke.


Azt mondta ," Ha nem lett volna szerencsés, mint te, azt, hogy egy vagyont a versenypályán, majd visszavonult a két vasárnap."


Neki, kuncogott. "Mint már mondtam, mindent neki köszönhetek, tiszta gondolatok. Kezdjük rögtön? "


"Te vagy a lefoglalt egy órakor délután. járat a parton. Mielőtt távozol, nézd meg a különleges hatást. Stuart akarja megmutatni, hogy az új játékokat.


Mint mindig, Stewart igényes, aprólékosabb arról, hogy megmutatja, a legújabb design, de mivel az ego játékok megmentette az életem több, mint egyszer, hagytam, hogy a gmu bemutatni ih, ahogy jónak látja."


"Majd meglátod, egy kis tűz égett az üveg mögött partíció," mondta Stewart útján helló.


"Sikerült, Stuart," mondtam. "Azt találta fel a tüzet!"


Ő figyelmen kívül hagyta a megjegyzést, majd folytatta. "Ezek a kerek fehér tabletta tartom a kezemben van javulás a szokásos füst pellet. Majd én megmutatom ." Csúsztatta egyik kezét a száján át, mint a gumi tömítés a válaszfal, ledobva a pellet a tűzbe, gyorsan visszavonta a kezét.


Volt egy puha, pop, meg egy kék köd töltötte be a kicsi, zárt szobában.


"Ez az?" Megkérdeztem tőle, egy kicsit csalódott.


"Amint látja," mondta Stewart, mint ha ő nem mondott semmit, " a füst úgy tűnik, nagyon vékony, alig színeket, a levegő, de nyilván nem zavarja a látást, vagy fellépés. Azonban érdemes lenne, ha beleszagolt egy kicsit.


Fordul az arcát, Stewart kinyitotta az ajakos a pecsét a hüvelykujja. A füst jön ki túl vékony volt, az ego, hogy láttam, de nem ment előre, majd vett egy minimális levegőt. Azonnal, köhögött, majd tüsszentett. Könnyei, hogy sok vallás van itt a szemem, a nyálkahártyán az orr, illetve a légcső úgy tűnt, hogy éget. Miután körülbelül tizenöt másodperc után Stewart lezárta a fedelet, a tünetek eltűntek, ő is képes volt, hogy ki belőle.


Tudtam lélegezni, majd újra látni.


"Erős dolgokat," - mondtam, észrevette, hogy Stewart úgy tűnt, egy kicsit nagyképű a kellemetlen érzés.


"A hatás, mint tudod képzelni, ideiglenes," mondta, " de a füst az egyetlen pellet is rögzítő mindenki egy közepes méretű szoba, három másodpercig. Most próbáld meg." Ő adta nekem, ami úgy nézett ki, mint egy sima vászon zsebkendő.


"Azt akarod, hogy fújja ki az orrát?" Megkérdeztem.


"Szuper-finom háló szőtt szövet," mondta. A sarkok, akkor csatolja a fejét, hogy biztosítsák a maszk védett a füst expozíció ."


A zsebkendő volt húzta le az orra, szája, ő nyomta meg a két kanyar vissza a fejét. Együtt maradtak, s tartott a maszk a hely. Kinyitotta a gumi pad az üvegfal, egy kis kísérleti levegőt, majd vett egy mély lélegzetet. A szúrós szaga volt még jelen van, de ez alkalommal nem volt semmilyen kellemetlen hatást. Becsukta a pecsétet, majd eltávolította a zsebkendő-maszk.


"Jó munkát, Stuart," mondta komolyan.


Próbált nem túl elégedett. "Van még egy kis tétel, hogy szükség lehet." Körül a ládát, kivette egy barna bőr öv tartott ki előttem, mint egy büszke apa, hogy megmutassa az újszülött.


Figyelembe véve a biztonsági öv körül Ego kezét, azt mondta neki, " Stewart -, biztos megcsúszott. Ez az egyik legkézenfekvőbb hamis csatok, amit évek óta láttam. Ez nem bolond egy profi ügynök tíz másodpercig. Mi van benne, a Kapitány Éjfél dekóder?


"Miért nem nyitod ki az ego, kiderül."


Valami Stewart hang azt mondta nekem, hogy ő volt előttem, de én megvizsgálta a különleges csat, gyorsan megtalálta a kis rugós retesz, hogy nem nyitott a titkos rekeszt. Ez nyitotta meg az ego, egy éles üzenet, mint a papír borító jött ki a csatot.


Stewart azt mondta: "az igazi modell, van egy kis robbanótöltetet be, ahelyett, hogy a cap a folyosón. Nem elég erős ahhoz, hogy elpusztítsa, de elég képes megölni, vagy megcsonkították az éles látó ellenséges ügynök, aki elvitte az ego magától.


Magával vitte a fél tucat füst golyó orr maszk-álarc, majd kereskedni a saját öv, hogy Stewart műrepülő modell. Én úgy vettem ki, körül a kis táskát hoztam volna velem, az eszközök a kereskedelmi - Wilhelmina van, a kilenc milliméteres. Luger, Hugo, a kétélű, borotvaéles stiletto. Ez által meghirdetett egy Luger egy FBI-stílus öv tok, illetve egy stiletto egy speciálisan velúr bőr tokban, amely kötődik a jobb alkar. A megfelelő hajlító az alkar izmok, Hugo esik markolat először a kezembe. Felvette a kabátot megint felvette a táskáját, aztán megyek ki, hogy egy taxit, hogy Dulles. Killmaster volt újra akcióban.


A harmadik fejezet


Ez egyike volt azoknak a ritka nap Los Angeles-ben, amikor a szél elállt, elképzeltem a város, a medence elterült, mint egy élő szervezet, a beton, az aszfalt, a hatalmas autópályák nyitva, mint egy hatalmas boncoló kés.


Hosszú volt a taxi körül Los Angeles, hogy Rona Folstedt címét lábánál egy kanyon, a Santa Monica-Hegység. Rágyújtottam, miközben a sofőr elmondta, mit tenne, ha ő vezetett a Dodgers.


Kirakott előtt egy hangulatos ház elrejtve az útról, a fenyőfák között. A csend a kanyon törött volt, a hang, egy tucat motorkerékpárok halad az út mentén. Úgy tűnt, mintha egy különös helyre, hogy találkozzon egy motoros klub, de nem lehet figyelmen kívül hagyni, hogy a preferenciák motorosok.


Felmászott a rövid kő lépcsősor, valamint vánszorgott át a szőnyeg körül, a tűlevelek, hogy a bejárati ajtó. Nem volt csengő, úgyhogy bekopogtam rajta.


A lány, aki ajtót nyitott volt, legalábbis jobb, mint a képen láttam volna őt a Sólyom irodája. A bőre világos volt, fehér, enyhe pír neki arccsontja. A szeme most a sötét kék észak-Szabadkőművesség, a puha, szőke haj úgy tűnt, hogy megvilágította a holdfény.


"A neve Carter," mondtam, " a FEJSZE."


A szemét nézte az arcom egy pillanatra, aztán megragadta a vállát, s futott a testemen. "Jönnek," mondta. "A neve Rona Voelstedt."


A nappali úgy nézett ki, mint egy robbanás egy lemezboltban. Apró gitárok voltak szétszórva, anélkül, hogy bármilyen látható módszer, üveg ragasztó, sellak ült a szőnyegen, majd néhány túlélő eszközök voltak támasztva a falat.


Rona látta az egészet. Azt mondta, hogy" A hobbim tervezése, javítása gitár. Én meg nagyon pihentető ."


"Meg kell tölteni egy csomó időt egyedül dolgozik őket," mondtam.


"Nem tudtam, hogy hány görények voltak, egészen mostanáig."


"Lehet, hogy néhány változtatást, hogy így eltölteni a szabadidejét," mondtam. "De először úgy volt, hogy nekünk néhány információt a Mumura robbanás."


"Nem vagyok benne biztos, hogy értem, mit jelent az, hogy" azt mondta bizonytalanul.


Volt egy eset, reuma. Nem tudatosan adj neki egy azonosító jelet. Őt, tudta, hogy Sólyom megbízza őt, a hotel volna, győződjön meg arról, hogy beszélek, hogy a megfelelő nő.


"Lehet-e menteni a meccset?"


Mondtam neki.


"Sajnálom, nem tartom ih mióta leszoktam a dohányzásról."


"Próbáltam leszokni a múlt évben, de csak addig tartott két vasárnap." Mindig úgy éreztem, hogy egy kis buta megy keresztül ezek az eljárások, de az ilyen kis óvintézkedések lehet, hogy a különbség megkülönböztetni egy élő kém egy halott kém.


Rona Folstedt nyugodt, majd leült a kanapéra. Volt rajta, kék nadrág, ami tartotta a lábát egy titkos, de a laza blúz, szeme tágra nyílt annyira, hogy kitett határozott, emelt mell, hogy nem kell a támogatást a fehérnemű ipar. Ő volt vékony, de nem sovány. A sel volt mellette, a légzés, a fény, virágos illat, ő pedig beszélt.


"Mint bizonyára már mondtam, úgy hívják, hogy egy atomerőmű. A legtöbb titok, munka, vizsgálatok által végzett az FBI-t, de a munka egy része magunkat. Ez volt az egyik körül őket, hogy vele találkoztam Knox Varnov.


"Öt évvel ezelőtt ő is tartott egy kisebb helyzetben, az egyik az energia projektek. Elkezdett beszélni a koktélpartikon, de úgy tűnik, kifejezett valami furcsa politikai nézetek. Elrendeltem, hogy olyan közel hozzá, ahogy csak tudtam nyalni, hogy figyelj rá. Nem volt nehéz. Tényleg azt akarja, hogy valaki figyeljen, hogy az ötleteit. Arra utalt, hogy a folyamat, hogy a nukleáris robbanószerkezetet a műanyag, ami lehet, mivel szinte minden formája. Ego kérdeztem tőle, hogy mi a cél az lenne, hogy az ego a szeme valójában világít. Szerint ego, ártatlan kinézetű objektumok körül készült ez az anyag, amely könnyen csempészett, hogy minden ország a világon, melyet az ih városok. Lehet követelni, hogy a felek átadás vagy a város elpusztult, egyenként."


"Persze, úgy tűnik, Mumura."


"Ez az, amit azt hittem, gmu szükséges pénzt, hogy javítsa a folyamat, sok pénz. Azt mondta az ATOMERŐMŰ tisztviselők a rendszer, de gyakorlatilag kirúgta a hivatal. Mi főként a békés csillagkép az atomenergia ma senki sem akar beszélni a fegyvereket.


"A estestvenno, Varnov kiengedték a munka egy megbízással. Ő nagyon meg volt bántva. Ő megesküdött, hogy bosszút áll az egész rohadt ország nem támogatja ego. Ezután nemsokára eltűnt szem elől, mi meg nem túl nehéz megtalálni az ego, mert, őszintén szólva, úgy tekint magára, mint egy ego őrült."


"Jó munkát végeztél a Varnov," mondtam. Aztán, hogy kötekedik vele egy kicsit, majd hozzátette, " Hogy közel sikerült neki?"


A lány leengedte a fedeleket, majd rám nézett vele sötét kék szemek. "Valójában az övé még soha ilyen közel. Warnow volt annyira elmerült a plasztikai sebészeti eljárás, hogy nem érdekel más dolog. Úgy érezte, egy kicsit megkönnyebbült. Volt egy elektronikus pacemaker, hogy a szabályozott az egója szívverés, pedig lett volna elég kínos, ha volt zárkózva során egy intim pillanatban. Mondd, Nick, nem használhatja az ilyen mesterséges jogorvoslati, ugye?


"Nem" - kuncogott. "Még mindig vadászgörény minden, az eredeti alkatrészek."


"Örülök, hogy ezt hallom. Kér egy koktélt?" "


"Ez egy nagyszerű ötlet," mondtam. "Akkor majd én hívom Hawke Washingtonban, s mondd meg neki, amit mondott. Ha szerencsénk van, akkor képes lesz arra, hogy tölteni az estét egyedül.


Együtt sétáltunk a világos, kompakt konyha a ház. Azt mondta, " van egy elég elhagyatott a hely."


"Igen, ismerem őt. Imádom. Soha nem voltam különösen vonzza a tömegeket. Ezen az úton kívül a cul-de-sac véget ér egy pár mérföldre fent a dombon egy privát birtokon, szóval nem sok itt a kocsi.


"Ha nem a harsogó motorok az utcán, lehet, hogy végül messze a várostól. Oni alkatrészek itt járni? "Nem, ez az első alkalom, hogy láttam őt. Úgy tűnik, várva, hogy történjen valami. Ez egy kicsit ijesztő, de nem jöttek be a házba."


Riasztó zúgtak a harangok tisztán a fejemben.


"Rona, hogy a hívás, hogy Hawke reggel - tudta használni a telefonom?"


"Igen, én. Miért? "Zihálta olyan megértő, megértettem. "Azt hiszed, hogy a telefont lehallgatják?"


"A legbiztonságosabb megoldás az, hogy feltételezzük, hogy minden vonalat, amíg nem bizonyítja az ellenkezőjét. Nem tetszik ez a motoros banda. Van egy autó?" "


"Igen, parkolni az utcán vezet fel a hegyre."


"Egy pár dolgot, aztán tűnjünk el innen."


"De hová megyünk?"


"FEJSZE van a Malibu-i ház ügynök lehet használni ego, ha szükséges. Biztonságban lesz ott." Nem volt Stahl, aki hozzátette, hogy "Ha elhaladunk mimmo tömeg a motorosok", de ez az, amit gondoltam.


A negyedik fejezet


Kimentünk a hátsó ajtón, majd kicsúszott a bokrok között, hogy a meredek lejtőn, ahol Rona kocsija parkolt.


"Jobb lesz, ha én vezetek," az apja mondta. Ehhez szükség lehet egy bonyolult manőverek ."


Ideadta a kulcsot, s gyorsan odament az utas oldalán. A volán mögé ült, észrevette, hogy a hátsó ülésen volt, elakadt a nagy mennyiségű ee gitár felszerelés-panelek körül rózsafa, tekercsek acél nylon húrok, valamint a griff párna körül ében.


Egy csoport a motorosok nem vette volna észre minket még, de voltak csavargás nyugtalanul alján az út. Felvettem a motor sikoltást hallottam mögöttünk. Ő rácsapta a sebességváltó kart


egy alacsony, az autó ugrott felfelé. Mi rikoltott mentén egy S-görbe, egy pillanatra szem elől, de hallottam, hogy az ih autók zúgása fel a hegyre mögöttünk.


Azonnal sikerült, hogy gyorsítsák fel a rövid mászás, ő pedig némán megköszönte Rona, hogy egy autó egy izom a motorháztető alatt. A motorkerékpárok megjelent a visszapillantó tükörben, s hallotta, hogy egy pop, hogy nem volt része az ih kipufogó. A Gawk repült el a hátsó ülésen, majd egy másik alacsony, amelynek célja egy.


Ő lett a kocsi körül, még egy kanyar, majd húzta Wilhelmina ki a pisztolytáska. Megjelent a biztonsági zár, majd átadta a Luger, hogy Rona. Az azt mondta: "nem tudok lassítani, hogy egy jó lövés, de lőttünk ad nekik valamit gondolni."


Rona volt, kihajolva az ablakon lőnek a motoros bal kézzel. Örömmel látom, hogy ő tudta, hogyan kell bánni a fegyverrel. Hogy az autó az úton, de nem volt időm körülnézni, hogy ha volt neki semminek, de a változás motor pályán mögöttünk azt javasolta nekem, hogy legalább lassul a ih.


Amikor megakadt a levegőt kettőnk között, a motorosok, a szúrós szaga benzin mondták, majd fújt egy lyuk a tank. Az üzemanyag-tű volt már imbolygott az E pont, tehát tudtam, hogy nem megy tovább. A gázpedál le a földre, aztán vettünk még két veszélyes kanyarokat.


A bicikli még, hogy zörög az úton mögöttünk, de volt egy pár fordul köztünk, amikor a motor köhögött, s nem tudta, hogy ez rossz volt. Az elmúlt harminc másodperc, ő egy kétségbeesett tervet, hogy minket ki onnan élve. Rhona kellett üríteni a Luger ,de nem volt ideje újratölteni. A bokor oldalán, az úton túl vastag volt számunkra, hogy tovább futni. Az üldözők voltak csak másodpercekre fellépés, így az első kísérlet lenne az egyetlen, amit lehet.


Megállt, hirtelen az az út közepén, megfogta a spool of steel gitár húr a hátsó ülésről, s sietett a pole által az út szélén. Ő is bevon a drót körül-hat, kanyargó a szál kétszer, hogy biztosítsa. Fut a kocsi, ledobta a tárcsán keresztül a hátsó ablak, ugrott az első ülésen, majd megszorította az utolsó csepp energiát a kocsi körül, hogy egy kis emelkedőn, vagy a látvány, ahogy egy csomó chapparal az úton. a másik oldalon az út.


Thunderbolt csak egy kapcsolja le minket, amikor lehajolt az ülés, ugyanakkor azt mondta, hogy Rona, "Gyere, ülj a kocsi mögött."


"De, Nick, látni fogják, amint tudnak átjutni a bokrok itt."


"Azt hiszem, valami gondolni" - mondtam. "Most tedd, amit mondok."


Következő Rona utasításait, megfogta a tekercs gitár huzal, húzott rajta. Kinyitotta neki az ajtót, becsomagolva, a drót körül az ablak keret, hengerelt fel az ablakot, hogy tartsa az ego a hely. Akkor neki, becsapta az ajtót. A motorok ordított nyíltan le az utat, ahogy esett mellett Rhona, így egy steel gitár húr felfűzve az út túloldalán körülbelül négy láb magas.


A két vezető a motoros csoport elérje a drót, szinte egyszerre. Úgy tűnt, bólintanak egymásnak, de a következő pillanatban mindketten fejek voltak a levegőben megfagyott, valamint a kerékpárok tört alól őket. Helmeted fej hit az aszfalton, majd visszapattant őrülten az út mentén, mint ijesztő futball-labdák. A motorkerékpárok, a kormány még mindig tartott a kezében, a fej nélküli lovas, ordított fel a hegyre, egy pár métert, mielőtt egy lendült, hogy elérje a más, a küldő ih, mind a kusza hús-gép.


A többi motoros akart vándorolni, majd csúsztassa a sima aszfalton. Az eredmény egy halom, egy kusza hajlított autó, törött vezetékek. Rona megragadtam a karját, majd ki. Voltunk feküdt arccal lefelé mögött egy bokorban, amikor halljuk, hogy a túlélők a motoros banda indítása a motorról, majd eltűnik a messzeségben.


Rhona vékony teste megremegett. "Mit gondolsz voltak, Nick?"


"Azt kell csatlakoztatni, hogy az ember, aki felrobbantotta Mumuru pedig azzal fenyegetőzik, New York. A telefon kell hagynom régen. Ma reggel, amikor az úgynevezett Hawk, tudták, hogy valami. Arra vártak, hogy lásd, ki FEJSZÉT küldeni, majd azt tervezik, hogy megszabaduljon tőlünk.


"Igen, de ez csak egy hadsereg. Ki parancsol? "


"A vezér volt Anton Zhizov, egy igazi csata sólyom a Vörös Hadsereg. Úgy tűnik, hogy az egyik férfi, vele volt Fjodor Gorodin. Nem olyan okos, mint Gizov, de csak olyan veszélyes. Ha jól gondolom, van egy Vorn Knox.


"Szóval csak annyit kell tennie, hogy megtalálja ih, illetve megakadályozni, hogy felrobbantja a legtöbb az Egyesült Államokban."


"Ez minden. De a szabó, már nyolc teljes napig.


Aztán a szünet után, visszatért az úton sétált, hogy egy lépcsőzetes vízszintes deszkaburkolat ház falán énekessel áruház által működtetett apple arcú nő, aki mindig úgy nézett ki, mint mindenki. Rone vettem


Van egy sört, meg egy marék aprót a telefon.


Először is, hívta a kapcsolattartó személy a Közös Hírszerzési Bizottság Los Angeles-ben. Mondtam neki, Emu miatt felhalmozódó adósság az út, majd Rona autóját a bokrok között. Felhívtam, hogy hívjon egy taxit, majd Rona, majd leültem, hogy várj


Ötödik Fejezet


Malibu. Egy játszótér filmsztárok, egy hétvégi ház a gazdagok, meg a helyét sürgősségi környéken, No. 12 FEJSZE. Néhány körülöttük látták szerte az országban általi használatra AX ügynök különleges, más körülmények között. Úgy éreztem, hogy Rona találkoztam a követelményeknek.


Minden AX ügynök ugyanaz volt a legfontosabb, hogy nyitott ajtót őket. Voltak található mindenféle városrészek, épületek. A Malibu volt kellően által leírt, a "Vészhelyzet Negyedév". A modern épület körül üveg, mahagóni, volt védve a bekötőút a Pacific Coast Highway egy hét méteres kerítést. A földszinten egy hatalmas nappali, magas mennyezet, kényelmes bútorok köré egy lógó kandalló. Egy tíz láb magas blackwood bár kifeszített a nappaliban egy kis, funkcionális konyha. Egy csigalépcső körül a kovácsoltvas vezetett, hogy egy három-utas leszállás, hogy hol a hálószoba volt található.


Rona észre, egy fürdőszoba, egy elsüllyedt Római kád. "Az olyan lenne, mintha egy hotel fürödni," mondta. "Szerinted van itt semmit nem lehet elrejteni a később?"


"Nézze át a hálószoba," mondtam. "Ezek a helyek elég jól felszerelt."


Ment az emeletre, kotorászott keresztül szekrények, fiókok, míg a bár megnéztem őt. Hamarosan, megbotlott, majd megbotlott egy velúr köntös kendővel a karján, majd a kezei tele voltak a palackokat, dobozokat.


"Valószínűleg beállítása a búvóhelyek minden alkalomra, nem igaz?"


"Nem, hogy nem flancos," a férje mondta. "Volt egy pár, ahol meg kellett harcolni a patkányok a hely boltívek."


Rona bámult rám egy hosszú pillanatra a lépcső alján. "Ez egy webes szolgáltatás, amely nem lesz itt."


"Legalább egy," egyeztem bele. "Mit szeretnél inni? Helló, én egy pár kész, amikor kijön.


"Amit akarsz minket, hogy van," mondta, ahogy besétált a fürdőbe.


A szekció a fal, amelyet a kád készült kavicsos üveg szembe a bárban kívül. Amikor a fürdőszoba lámpa be van kapcsolva, az üveg meglehetősen áttetsző, meg minden, ami bent volt tisztán látható, legalább a megjelenés, hogy valaki figyeli a bár körül. Nem voltam benne biztos, ha Rona tudott erről voyeurisztikus hatása, vagy nem, de a grace mozgását azt vizsgálták, sejtettem, hogy ő tette.


Ő adta a palackokat, dobozokat, hogy a polcon, aztán levette a blúzát. Még a torz üveg körül, a kavicsok, a rózsaszín, a mellbimbói más volt, mint a fehérebb hús mellét. Kilépett a fekete, kék nadrág, csúszott egy szalag, fekete bikini üstmaradékok le a hosszú, karcsú lábak. Megnézte a vizet, egy láb, egy utolsó pillantást magát az egész alakos tükörben, s ment le, hogy a kádba.


Elment a telefon túlsó végén a bárban, hogy hívja a Sólyom. Azonnal hívta vissza a személyi szám. Persze, volt egy lehetőség, hogy Malibun, hogy lehallgatják, de mivel a forgalom sebességét, nem, ne aggódjon emiatt.


Mielőtt meg tudnám mondani, mit tanultam a Rhone, Sólyom nyitotta meg a beszélgetést.


"Most kaptam meg a kapcsolatot, nagyon izgatott JIC képviselője, aki azt mondta, hogy elment a gmu egy meglehetősen piszkos takarítási munkát, amit ő dobja megmagyarázni, hogy a helyi rendőrség."


Ő is elismerte, a pontosság, a jelentés


"Nick, tudom," a Sólyom folytatta: "ez a tanfolyam a munka, a berendezési tárgyak biztosan maga mögött hagyott. Nem lenne túl sok lenne, ha a szükséges dob egy óvatosabb módon a jövőben?.. mondom, fényképezési őket, hogy adjunk fel egy dollár?"


"Megpróbálom, hogy óvatosabb leszek," ígértem, hogy " ha a körülmények lehetővé teszik."


Jó. Most, mondja csak, Miss Volstedt, hogy valami érték nekünk?"


Ő elfojtott egy mosolyt, amikor látta, Rona a kád elérni vele puszta kézzel egy törülközőt. "Igen", mondtam,"azt hiszem."


Mondtam neki, Hawke Rona Knox vizsgálat Varnov öt évvel ezelőtt Ego rendszer zsarolás nemzetek azzal fenyegetőzött, hogy felrobbantja a városokat egyenként. Sólyom különösen érdekelt, amikor azt mondta, Gmu arról, Varnov az ötlet, hogy egy műanyag nukleáris robbanóanyag.


Azt mondta: "Ez nagyon jól megy az új fejlesztés ezen a területen. Nem akarok beszélni a telefonban, de szeretné, hogy repülj vissza, hogy Washington a reggel."


"Ez igaz. Holnap ott leszek."


Rona volt már, a kád, szárítás magát egy törölközővel. A laza érzékiség, költözött a pihe-puha törölközőt a sima belső combján. Amikor Houkou válaszolt, biztos úgy hangzott, egy kicsit csalódott, hogy egy ilyen ígéretes bevezetés volt, hogy ilyen hamar véget ért. Sólyom megköszörülte a torkát, a rosszalló értelemben. "Tudod venni Miss Folstedt veled. A projekt működni fog nektek."


"Ott leszünk", mondta, nagy lelkesedéssel.


Letettem, majd tett egy-két martinit.


egy hűtőszekrény az alkoholtartalmú italok a pult alatt. Mivel ő volt a száműzetés egy szelet citrommal a minden üveg, Rona körül jött ki a fürdőszobából. Volt rajta egy rövid velúr köntös kötve a biztonsági öv. Ez elég volt ahhoz, hogy elérje a ránc, ahol a comb megfelel a fenék.


"Attól tartok, ez a köpeny nem egy magas lány" - mondta.


"Nem mondanám, hogy" az apja mondta. Rona lábai, mint most, nem úgy néz ki még egy kicsit vékony. Ehelyett úgy nézett ki, kerek, sima, egyenletes, rugalmas. Hé Martini nekem adta.


"Köszönöm," mondta. "Felhívta Washington?"


Sólyom azt akarja, hogy repülni, holnap ott. Azt mondta, hogy munka mindkettőnknek. Jól vagy?"


"Miért nem? Lehet, hogy jobb, mint itt a motorosok a szabó tudja, ki lőtt rám.


Rona vett egy kortyot körül italába, majd állítsa le a poharat a pultra, majd elkezdett remegni, erőszakosan, mint ha ő lenne rendezve a szél, a hideg levegő mintavétel.


Ő egy lépést a lány felé. "Ron, mi a baj?"


Vett egy mély lélegzetet. - Azt hiszem, ez egy megkésett reakció, hogy a nagy izgalom ma, nem, hogy mikor. Nem hiszem, hogy ez olyan klassz, gyűjtött, mint gondoltam."


A férje jött, majd megöleltem. A teste, ami olyan vékony, valamint képes a ruhát, beleolvadt egy meleg rugalmasság, az csodálatos volt. A melle feszül a mellkasán, óvatosan mozog a levegőt.


"Nagyon meg vagyok ijedve, Nick," azt mondta, hogy " neked, nekem, mindenkinek más a világon. Hogyan lesz vége? "


"Rossz," mondtam. "De nekünk nem. Most engedd el magad, majd én elintézem."


Ő masszírozni a sima izmok hátán keresztül a velúr köntös.


A lány hátrafordult a fejét, hogy megfeleljen a szemem. "Remélem, hogy igazad van, Nick," mondta.


Lehajolt majd megcsókolta a száját. Nem volt szappan körül a kád, egy halvány, virágos illat a haját. Nem ajkai voltak, hűvös, hajlékony, továbbá olyan az íze, mint menta.


A kezem felcsúszott talált a nyitott hem róla a köntöst, aztán csúszott le a meleg, magas halmok mellét. Egy kis sír a vágy, hogy ő húzódott el tőlem. Épp elég idő, hogy lazítsa meg az övet, majd csúsztassa a köntös vissza a vállára, lehetővé téve, hogy a gmu -, hogy esik a földre.


Lassan, tudatosan, ő vezette a kezem, át a meztelenséggel, feszül a melle egy pillanatra, majd hagyja, hogy a mellbimbóm ismét emelkedni, mint ő vezette a kezét a testén, majd lapos has az ego-puha velúr -, mint a bőr.


A szeme elvarázsolt, mint ő billentve a fejét, hogy nézd, ő tette az ujjait a selymes párna felé, a meleg center, az éhes szemek, emelte az enyémet.


Amikor a férje lépett vissza, sietve eltávolították a ruháit, tanult nekem valódi érdeklődés, valamint a csodálat, nem fordul el, akkor is, ha teljesen meztelen voltam. Aztán egyszer csak kinyílt a karját, hogy üdvözöljön engem.


Úgy nézett a hálóban landol, de ő megrázta a fejét, mintha azt mondaná, hogy neki szüksége volt túl sürgős, hogy késedelem - ez a hely itt volt, eljött az idő. Mi kinyújtotta a vastag kék szőnyeg, ő pedig simogatta a testét. Először, az ő jajgatása volt, puha, mint egy sóhaj a szélben, de hamar kiderült a kétségbeesett kiáltások kereslet, mint ő gurult, majd rántott rajta.


Amikor az övé lépett áh, íves neki, karcsú, formás tested, hogy találkozzunk. Aztán ott volt a kanyargó, kanyargó ritmus, a kínzó vágy, az épület együtt a címer hullám a csúcspontját, majd egy hosszú, gyors süllyedés az üres part édes kimerültség.


Hatodik Fejezet


Másnap reggel, Rona ment dolgozni, majd készített egy gazdag reggeli. A késő esti edzés adott mindkettőnknek egy nagy étvágy, mi pedig lelkesen le edu. Mint a kávét a csésze lehűtjük, minden mást kezdett felmelegedni. Volt azonban egy munkanapon körül, mit tud arról, hogy Ron az este, egy hely a pihenésre, akkor a reggelit ne unatkozzunk, amíg késő este.


Ehelyett az övé, én a kádban, vett egy hideg zuhanyt.


Mentünk egész Los Angeles-ben. Nemzetközi a kilenc óra repülés, s a Dulles találkoztunk a FEJSZÉT, limuzin, egy másik a Sólyom a hallgatag, hatékony sofőrök.


Mentünk végig a szertartást, biztonsági, hamarosan egy játék, mint ez a szék szemben David Hawke. A BALTÁS vezető férfi rohant a szeme ide-Rona Voelstedt fordult hozzám egy ki nem mondott kérdést a szemében. Ő vállat vont, s mosolygott rá, mint ártatlanul, ahogy csak tudott.


Sólyom megköszörülte a torkát, élesen meg van az üzletre. "Abban az időben, hogy hívtál tegnap, Nick, mi tartja a matróz nevű Juan Escobar le a Karib-tengeri hajó Gaviota. Ego őrizetbe Fort Lauderdale-ben, miután gyanúsan viselkedett, miközben halad át a vámon. Nem csempészáru találtak meg minket nen, az ego bőröndöt, de mivel az emberek dupla figyelmeztető ezekben a napokban, a Floridai hatóságok felhívta a hivatal. Escobar hozták be kihallgatásra, de nem tudtunk meg semmit róla. Akkor, amikor adott Miss Voelstedt információt Knox Varnow Ego nukleáris-plasztik robbanóanyagot, vettünk egy közelebbi pillantást a bőröndöt hozott. Természetesen, a laboratóriumok kimutatták, hogy ez a hasadóanyag.


A reteszt, találtunk egy mikroelektronikai detonátor, hogy lehet aktiválni egy hosszú hatótávolságú rádió jel. Pedig, érdekes módon, a kilincs volt vésve egy kis koponya - egy apró, a halál célpontja.


"Tanult meg mást, mint egy tengerész?" Megkérdeztem.


"Egy kicsit. Megmondom neki a matek, hogy neked is szóljak.


Sólyom lenyomott egy gombot a kaputelefon azt mondta, " Küldése Escobar." Egy perccel később, két mogorva kormányzati tisztviselők lépett, s egy mogorva, ragyás ember állt közöttük. A kormányzati tisztviselők balra, majd Hawke intett, Escobar, hogy egy széket.


Odament, s ott állt az ember előtt. "Halljuk a történetet" - mondtam.


Escobar tolódott kényelmetlenül. "Mondtam már, hogy húsz alkalommal."


"Azt mondják, hogy megint", mondtam. "Én."


Úgy nézett a szemembe, elkezdett beszélni, habozás nélkül. "Nagy ember, adott egy bőrönd ötszáz dollárt. Azt mondta, hogy egy kis szünetet a pár hét. Akkor, ha elkapom a hajó, ő ad nekem még öt. Én csak tedd a bőröndöt a szekrény Cleveland hagyni az ego ott van. Ez minden, amit tudok. Az övé, esküszöm."


"Aki egy ilyen nagy ember?" Ő kért rá.


"Nem tudom a nevét. Néha jön a fedélzeten egy port, néha a másik. Csak azt tudom, hogy van új tulajdonosok, amikor megbízást ad, mindenki engedelmeskedik."


"Az új tulajdonosok, hogy mondta?"


"igen. Öt vagy hat hónappal ezelőtt, megvették Gaviota. A legtöbb régi oni csapat elbocsátották, majd néhány a körülöttünk lévő emberek, hogy megmaradt. Dolgozom senkinek. Látod, ez is egy munka. Az új srácok vettek fel a csapat, nem Dél-Amerikában, mint a többiek. Beszélnek vicces maradjon el tőlünk."


"Mesélj még a nagy ember."


"Ő a főnök, ez minden, amit tudok. Úgy néz ki, durva, szól halkan. Nagy vállán, mint egy bika."


Megnézte Sólyom.


"Ez a leírás illik Fjodor Gorodin," mondta.


Azt mondta, hogy Escobar, " valaki más adja a parancsokat?"


"Én csak egy ember kétszer. Vékony, sötét, szürke haja. Ő az egyetlen, akit valaha láttam parancsot adott, hogy a nagyfiú.


Ő visszafordult, hogy Sólyom. "Zhizov?"


Ő bólintott.


Félrelökte a kezét a zsebében, majd lassan odasétált a távol nyögés. Akkor az övé, azért jött vissza, s ott állt előtte a matróz megint. Ő bámult a Gmu szemed, amíg tűnt el.


"Juan," emu mondtam neki, hogy " talán hallották, hogy az Egyesült Államok kezeli a bűnözők meglehetősen pedig, hogy nem kell félni, hogy rosszul bánnak velük. De ez egy más helyzet, Juan. Nincs idő a türelem. Ha ön hazudik nekünk, személyesen győződjön meg arról, hogy még ha maga él, maga haszontalan, hogy a senorita. Érted, Juan?"


"Igen, uram!" bekattant. A gülü szemei mondta, tudta, hogy nem viccel. "Az anyám nevében, én mondom az igazat! Hat embert, akikkel ők is segített a bőröndöket. Kuda oni az ihk, én nem hallottam. Az üzlet Clevelandben. Ez minden, amit tudok, uram, higgyen nekem.


Én csináltam. Én bólogattam, hogy Hawke, elvette Escobar.


"Feltételezem, hogy már elment a hajó, s ezek az új tulajdonosok," mondtam, amikor mi hárman már megint egyedül.


Gaviota a Venezuelai változata a jövőben helyesírási ismeretek. A korábbi tulajdonosai fizettek egy hatalmas összeget készpénzben, egy férfi, aki azt mondta, ő képviselte Szép Hajóutak. Ez természetesen hamis.


Rona szólalt fel. "Lehet, hogy átveszi a hajót, s vallatni a legénység? Találja ki, ahol a bombák jött? "


"Tudtuk," Hawke elismerte. "De nem vagyok biztos benne, hogy Gorodin lenne a fedélzeten, úgy tűnik, hogy szinte semmilyen Meglepetés. Még akkor is, ha tudtuk, hogy hol van a bomba készült, s ahol a ravaszt tárolták,, szót a hajó elfog elérte volna ih, mint mi. Aztán ők robbant bombák már ültetett Isten tudja, mi városok. Nem, ez a feladat kell, hogy legyen visszafogott, a hang, hogy miért akarja, hogy Nick itt.


"Azt vártam, hogy mikor jön el, mielőtt az," mondtam. "Ne haragudj, Ron, de már megszoktam, hogy egyedül dolgozik."


"Nem most," Hawke-mondta. "Az első lépés az, hogy valaki a fedélzeten, a tengerjáró hajó. Pedig egyetlen ember túl sok figyelmet igényel."


"Miért nem?" Megkérdeztem.


"Ez csak azért történik, hogy a Gaviota specializálódott ..." - itt az öreg találja szükségesnek, hogy tiszta a torkát újra - " ... nászút hajóutak."


Rhona Voelstedt elkezdett mosolyogni, de gyorsan kijózanodott, amikor Sólyom adott neki egy olyan nehéz New England néz ki.


Azt mondta: "én intéztem el, hogy az Atomenergia Bizottság Ms Voelstedt kell rendelni, hogy az Egyesült Államok idejére ez vészhelyzet. Nem hiszem, hogy ha azt kérdeztem, hogy játszik szerepet az ifjú pár, akkor bontsa ki, hogy a színészi tehetségét is sok.


"Azt hiszem, meg tudjuk oldani" - mondtam, háborítatlan.


"Amíg ő van szolgálatban," Rhona ki, rám kacsintott, amikor Hawke nem figyeltem.


"Tudtam, számíthatok az együttműködésre," Hawke-mondta szárazon. "Te is csatlakozol a cruise holnap antiguán. A Gaviota fog hívni több Karib-tengeri kikötők, süvít a Panama-Csatorna, valamint a fejét, a nyugati partján, Mexikóban, egy stop Los Angeles-ben. De ha nem található, a működési alap, valamint a fogyatékkal élő, mire a hajó megérkezik, a Panama, akkor


már túl késő lesz. Mert nyolc napon belül tervezik, hogy felrobbant egy bomba New Yorkban."


"Egy rövid nászútra," ő kommentálta.


Hawke folytatta, mintha nem is mondta volna semmit. Kirándulás településen Oroszország-derítsd ki, hogy hova tegye a bőrönd bombákat a hajó, vissza a forráshoz. Ott meg kell találni Anton Zhizov meg, valószínű, hogy Knox Varnov. Akkor nem vagy egyedül. Adok neked minden lehetséges támogatást erre a célra, de bármilyen nagyszabású művelet lehetetlen."


Rhona hagytam keresztül az öreg irodája vette ugyanaz a járat a Dokumentum Menedzsment Központ. Adtak nekünk a dokumentumok, fényképek lenne szükségünk, hogy adja át magunkat, mint Mr and Mrs Miklós Vadász.


Amikor eljöttünk AX központja, Rona játszott, úgy viselkedik, mint egy menyasszony a világon.


"Nem hiszem, "mondta félénken,"hogy mivel a "házasság" nem hivatalosan csak holnap kezdődik, meg kell maradni a két különálló szoba van ma?"


"Jó ötlet" - mondtam, mint leintettem egy taxit. "El kell mennem, nagyon késő van ma, nem akarom felébreszteni, ha jön."


"Nagyon is?" "Mi az?" - kérdezte a nehéz szarkazmus. "Mi a neve?"


"Gyere, drágám, nem bánod, hogy élvezi a tegnap esti legénybúcsú."


Mi volt ez a játék, a csomagolás, valamint Rona költözött, messze tőlem, mint az ülés lehetővé tenné. Ült vele, összekulcsolt kézzel, aztán a térdek összezárva., komor ki az ablakon.


Hagyta, hogy neki duzzogni fél tucat tömb, akkor a derekukat. "Ha te ettől jobban érzed magad, akkor AX központja ma este, nyitva tartom a szemem."


Ő megfordult, rám nézett vele Északi kék szemek. "A dell magát?" "Mi az?" - kérdezte a kislány hangját.


"Rendben," mondtam. "Nem bánom, keverés üzlet, szórakozás, ha nem zavarja a másik. De ma minden üzleti ügyben. Szeretném megosztani mindent, amink van, Anton Zhizov, Fjodor Gorodin, valamint Knox Varnov."


Rona eléri ki helyezi a kezét könnyedén a vállamra. "Annyira sajnálom, Nick. Nem lett volna szabad, hogy gyerekes.


Neki, Hé kuncogott. "Nincs más út."


Akkor csúszott be mellettem, ő hajolt le, hogy adjon neki egy lágy csókot.


Hetedik Fejezet


Másnap reggel, néhány órával azelőtt, hogy a Gaviota érkezése, egy bérelt repülőgép húzott ki Antigua. St. John ' s, a főváros egy kis szigeten, még mindig nagyon Brit, a központi részein a város. De ha egyszer a natív városrészek, elkezdi hallani a lágy zenei nyelv calypso, aztán meglátjuk, színes jelmezek, hogy az emberek hordanak, nem a turisták lenyűgözésére, hanem azért, mert olyan, mint a színek.


Az utazási ügynök a Királyné Szálloda nem siet eladni a jegyeket a Gaviota cruise.


"Már lemaradtál az első része a járat,"mondta," én akkor is fizetned kell a teljes árat."


"Mit gondolsz, drágám?" - kérdezte, mintha elvégzése után egy precíziós geometria részlet.


Ron futott a nyelve érzékien át az ajkai. Biztos vagyok benne, hogy meg tudjuk csinálni mindent, ami maradt, a repülés.


Intett az utazási ügynök. "Látni fogod, hogy működik."


Némi vonakodás, írt egy pár jegyet az Úr, Hunter. Valamivel kevésbé vonakodva, elvette a pénzt.


Rona, majd sétáltam egy darabig, nézte a windows, majd kézen fogva, játszik friss házasok ha valaki ránk nézett. Sőt, ez nem lesz nehéz.


Egy idő után, lementünk a kikötőbe megnézni a Gaviota le az enter billentyűt. Volt sima, fehér, gyorsan keres, sziluett, lehet, hogy kevesebb, mint öt méter hosszú. Mint ő tette módja annak, hogy a deepwater dock, a boldog mézeshetek utas észrevehetően jelen.


Egy elszigetelt, néhány itt-ott nézett ki a korláton, egy mosollyal, de a hajó úgy tűnt, hogy a vitorlázás, sokkal kevesebb az utasok, mint a kapacitása. Nyilvánvaló, hogy az új tulajdonosok nem támogassák a termék nagyon sok, ami érthető, hiszen a más vállalkozások voltak.


Néztem, több utas, valamint a személyzet tagjai hagyja el a hajót, de legalább időszakos betöltése, de nem látott semmi gyanúsat, vagy ismerős arcok. Szerint Juan Escobar, a legtöbb csapat, úgy nézett ki, több Szláv, mint a Latin.


Rona azt játszottuk, hogy megtalálták a kincstárnok. Elég unenthusiastically, ő megmutatta, hogy a kabin, külső szobában egy fedélzet alatti Sétányon. Volt, gyéren bútorozott: egy szék, egy kanapé, egy kis szék, egy commodus, valamint két egyszemélyes ággyal. Az utóbbi tűnt, szokatlan, hogy egy friss cruise, de Rona hamarosan rájöttem, hogy könnyen görkori együtt. A fénycső több, mint a komód tükör adott le egy meglehetősen hűvös ragyogás. Kinyitotta a függöny, s hagyd, hogy a meleg Karibi napfényt a Brylev.


Rona jött, hogy álljon mellém. Azt mondta,


"Nos, mit szeretnél, kedves férjem?"


"Nem kell mondani, hogy mit akarok. Azonban, először is meg fog sétálni a hajó körül. Ne feledje, hogy nagy öröm?


"Jó," mondta. "De ha ez a nászút nem újraéleszteni hamarosan hazamegyek anyámhoz."


A találat a szép, kerek segg, s lökte ki


a fedélzeten. Eltöltöttünk pár órát sétálgat a fedélzeten, nézi a rács, tornaterem, étkező, színház, kártya szoba, ajándékbolt. A hiánya, más utasok szörnyű volt. A nászutas párok találkoztunk, úgy tűnt, túl részt vett egy másik barátom, hogy észrevegye, ha valaki más volt, vitorlázás, vagy nem. A pár a személyzet tagjai találkoztunk, nagyon elfoglalt a feladatokat, de úgy tűnt, hogy érzem magam, láthatatlan számunkra.


Mi egész nap ül a megfigyelés, társalgó, kortyolgatva egy pár gyümölcs italok rum, titokban figyelte, aki felszállt, valamint értékelésekor az ih csomagtér.


Alkonyatkor, nem egy távolról hasonlító Fjodor Gorodin vagy Anton Zhizov jött a fedélzeten, semmi különös bőrönd megjelent a kezét a visszatérő utasok vagy a személyzet tagjai. Eközben az édes kis rumot inni, részeg kényelmetlenül a gyomrom.


Ahogy a sötétség gomolygott, az Atlanti-Óceántól, a Gaviota adott egy pár szarv, hogy megidézi eltévedt utasok a fedélzeten, s elkészítettük a vitorlát. Egy helyi acél dob zenekar szerenádot minket, mint a hajó húzta el a dokk.


Együtt vacsoráztunk a majdnem elhagyatott étkező, akkor járkált a fedélzeten, majd visszatértek a kunyhóba. Az ajtó előtt, Rona fordult, hogy rám nézel, ee megöleltem, majd megcsókoltam. Minden azzal kezdődött, hogy egy egyszerű baráti puszit, majd vacsora. De aztán éreztem, hogy a hegye a nyelvét, ecset, az ajkaim enyhén, szinte félénken, de volt egy megérzésem, hogy a "mézeshetek" nem volt színjáték. Nem volt több, mint egy látomás, amikor a finom kis keze megcsúszott alatt, a rugalmas, a nadrág pedig játékosan ért le, várva a gyengéd ölelés azt ígérte, hogy egy hosszú éjszaka erotikus akrobatika.


Ő lépett vissza, mozog a érzékiség mind a nők, de hatékonyan alkalmazni, azzal, hogy csak néhány, levette a ruháit. Ő tette lassan, az első gomb a blúzát, hogy az utolsó szorítani csípőjét, ami miatt a bugyiját, hogy csúszik a padló, ki barna, bársonyos bőr. Két keskeny fehér csík cordon vázolt a vázlat, a bikinit viselt, miközben egy nap a fürdő. Fehér szegéllyel keretezve egy bolyhos puha, háromszög, hogy csak egy árnyalattal sötétebb, mint a valós fejét.


Közben a kétségbeesett szeretkezés a Malibui háza, nem volt reális esély, hogy értékelni Ronas ' hihetetlen test. A lean agár úgy tűnt, hogy rendelkezik a ruháit csalóka volt. Bár nem volt egy extra gramm bárhol, de ott nem voltak éles sarkok sem.


Ő jelentett előttem, élvezi a csodálat. "Nem gondolod, hogy én vagyok túl vékony", mondta a lány, arcát nem mutatta a legcsekélyebb kétség.


Megsimogatta állán, majd megpróbált egy kritikus nézd, " Nos, most, hogy mondod..."


Megérintette ajkaim enyhén az ujjaival. "Megértettem az üzenetet. Itt az ideje, hogy kilépj segítenek egymásnak."


Ee ölelte a derekát, s húzta rá, a csók, a puha egyet az életét.


Rona odabújt hozzám, hogy nyüszítő hangokat öröm, mint azt vizsgálni az életét a nyelvével egy lassú körben, folyamatosan csökkenő.


Elengedtem, majd esett rajtam, vadul akar a számba. Ő vette fel, s vitte az ágyhoz. Ott lejjebb engedtem neki finoman, hogy a szatén takarót.


Rona megharapta az alsó ajak a fogai között, s látta, ahogy éhesen, mint ő csúszott ki a ruhát.


Igaz, hogy nem voltunk a gondtalan ifjú pár úgy tettünk, mintha. De kétlem, hogy bármilyen jogos friss házaspár valaha volt egy teljesebb nászéjszaka, mint mi. Mire végre elaludt, az első szürke sugarai hajnal világít a keleti horizonton.


8


Mire a Gaviota lépett Martinique, fent voltunk öltözve, s miután egy jó reggeli. Rhone Hotel, látogasson el a színes butikok, a vízparton, a Fort de France, de azt mondta, hogy hé, nem kéne maradnia, hogy hol tudom nézni, hogy ki, illetve mi lesz a fedélzeten. Én küldtem el egyedül, de ő vissza is jött kevesebb, mint egy órával később, mondván, hogy itt nem jó.


Mint kiderült, ő is vele menjen, annak ellenére, hogy szerette nézni. Négy órát töltöttünk a Martinique, amely idő alatt több ifjú ment ki a partra, majd vissza a bozontos szalma kalap, meg egyéb szemét van mindenütt a szuvenir. A legénység többnyire maradt a fedélzeten. Nem volt gyanús, a bőröndök. Nem nehéz, bearish Oroszok. Nem sovány Oroszok szürke haja.


Tegnap este, Rona, majd körbejártam a játszótéren újra. Tevékenység fedélzetén a Gaviota volt, mint mindig, minimális. Mi korán visszavonult a saját kabinjába, ahol az intézkedés jelentősen felgyorsult.


A következő megálló La Guaira, a kikötő, Caracas. Mivel Gaviota regisztrált Venezuelában, reméltem, hogy valami történik az országban, ez is izgalmas fővárosban.


Csalódott volt megint.


Aznap este elkezdtem aggódni a küldetést, még akkor is, ha nem ismernem kétségeim, hogy Rona. Végtére is, mi nem volt jó oka van feltételezni, hogy Gizov az Ego a csapat nem a korábban beállított fel a bőröndöt, a bombák, a végzetes óra.


Vagy a városok a Americas lehet, hogy már csapda készen áll, hogy felrobban egy nukleáris felhő, amint a gomb megnyomása valami ismeretlen helyen. Ha Juan Escobar igazat mondott, legalább hat teljes nevet küldtek a Gaviota legénység tagjai. Amennyire tudtuk, lehet, hogy van más módja is, az ih engedély.


Öt nappal később, az első bomba a New York-i volt, hogy megyek le. A bizonytalan hangulat az Amerikai közvélemény manapság, a pusztítás, a legnagyobb város minden kell ahhoz, hogy a start zajos tárgyalások. Persze, nincs tárgyalásokat az emberek, mint Anton Zhizov.


Még csak két választása - megadás, vagy harc. A legvalószínűbb, akkor egy kis demokratikus vita, a kormány úgy döntött, hogy harcolni. De ez már nevetséges, mivel nem volt látható ellenség. Rejtett bombák, amelyek által kiváltott rádiójelek körül egy ismeretlen helyen, nem jelentenek látható cél. Amikor a kezdetektől a második, majd a harmadik városok felrobban, az emberek harcolni eltűnhet. Még akkor is, ha ez nem történt meg, a pusztulás, az ország nagyobb városaiban volna, kirabolt ember az erőt, hogy ellenálljak.


Szóval Gaviota volt az egyetlen játék. Az éber vámos, aki elfogott Juan Escobar bemutatott minket egy apró rés az ellenség páncélja. Az volt a feladatom, hogy át ezt a szakadékot meg kicsinálni, mielőtt lesújt.


Még öt napig.


A szeretkezés aznap este nem volt ugyanaz a spontaneitás, legalább is az én részemről. Persze, Rona éreztem, hogy valami baj van.


"Mi van, Nick? Aggódsz a küldetés? "


"Kéne már egy kis akció" - mondtam. "Holnap megyünk Curacao, ha semmi sem alakul ki van, mi van a probléma."


"Inkább a mozgás, hogy az ő oldalán az ágyat, aztán hagylak aludni?" "Mi az?" - kérdezte komolyan.


Ee megragadta, fogtam a meztelen testét. "Drágám, ha már csak öt nap a világ előtt kezdődik, felrobbanását, azt kell tölteni a kevés időt, amennyire csak lehetséges alszik körül őket."


Enyhe dorombol öröm Ron, összefonta lábait körül az enyém. Egy darabig nem hiszem, hogy a nukleáris bomba formában a bőröndöt, nem gondolta, hogy a halott feje.


A Curacao, Fjodor Gorodin megjelent a fedélzeten a Gaviota. Annyira örülök, hogy a mogorva, széles vállú, orosz, hogy ő is megcsókolta. Curacao egy nemzetközi freeport a legjobb vásárlás, a Karib-szigeteken. Az utasok többsége már elment a hajó reggel keresés az üzlet vásárolni, s mikor hazaértek, találtak egy termetes Gorodin köztük, hiába próbálják, hogy nézel ki, mint egy tipikus cruise utasok egy Palm ruha, bármi is volt az. . Ego látták, azonnal tartotta Ego a látását, miközben úgy tett, mintha sétálni a fedélzetre, mielőtt beosont a tiszti szálláson.


Egy kicsit csalódott voltam, hogy nem hozta az egyik bomba bőrönd vele a fedélzeten. De mivel Curacao, a történelmi központjában a csempészek, azt gyanítottam, hogy eljött az idő. Ha egyetlen teljes neve po megjelent, én is próbálja követni, ami nagyban leegyszerűsíti a munkát. De ha nem, akkor mindig pin le Gorodin.


Azok után, hogy kiderült, hogy melyikben a nagy ember szállt be, csatlakozott Rona a barre a megfigyelő szobában.


"Gorodin a fedélzeten," a hang azt mondta.


Neki kék a szeme kitágult az izgalomtól. "Ó, Nick, ez azt jelenti, hogy nyomon tudja követni a bombák át."


"Vagy egy ütés, hogy a koponya. Mert eddig vadászgörény, hogy ez hiba volt ."


Egy rövid fáj nézd elkapta szemét, majd elvette a kezét. "Ne érts félre. Úgy volt, hogy a három legjobb nap az életemben. De a munka az első, de nem túlzás azt mondani, hogy az egész világ a vállamon."


"Tudom, kedvesem," mondta. "Nem akartam, hogy önző légy."


"Ha ennek vége, akkor egy kis nyaralás," mondtam. "Jó lett volna ágyba bújni, ha nem csatlakozott Zhizov, Gorodin, valamint Knox Vamov."


Ron úgy nézett ki, egyáltalán Nem meglepő. "Remélem, így van!" Akkor ő rám mosolygott, aztán minden rendben volt megint.


"Mit akarsz tenni?" kérdezte.


"Imádkozzatok, hogy az egyik bőröndöt, a bombák lesz hozta a fedélzeten, így, hogy lehet mozogni. Különben, el kell mennem, hogy Gorodinym. Gyorsan, pontosan. Mert valahol Zhizov, valamint Varnov arra várnak, hogy egy gomb, ami könnyen felrobbantani a legtöbb az Egyesült Államokban. Ha figyelmetlen vagyok, valaki tud küldeni nekik egy üzenetet, így nem kell várni a határidő."


"Mit tehetek, Nick?"


"Félre az útból," bekattant, akkor a derekukat. "Rona, a dolgok őrült halálos mostantól. Vannak kiképezve, de nem. Azt akarom, hogy menj vissza a kabinba, zárja be magát. Ne nyissa ki az ajtót, amíg jelt nem adok.


"Jól van," hogy pouted.


Ron hazaküldte. Jó volt a társaság. Pedig hasznos. De nem ebben a szakaszban a művelet.


Visszatért a fedélzetre, hogy jobban láthassa a hajó. Alkonyatkor, készítettünk el, nem pedig egy táska volt a fedélzeten. Mentünk ki Willemstad Harbor


Miután elhaladtak a lengő hajóhíd, úgy nevezték, hogy Királynő Emma, én pedig úgy döntöttem, hogy én is szembe kell néznie Úr Gorodin. Aztán hallottam, hogy elkezd.


Volt egy gyors hajó a két szélső motor nincs világítás. Ő húzta fel magát, valaki dobott egy kötelet neki. A zömök, kopasz ember a hajón úgy tűnt, hogy utasításokat adjon. Az ego az emberek emelte sötét téglalap alakú tárgy a teraszra. Volt egy bőrönd, de azt gondoltam, csak úgy, mint Juan Escobar.


Mint a parittya emelkedni kezdett, költözött hátsó mentén, a vasúti, hogy ki volt az emelés. Ez volt a másik Fedor Gorodin, még rajta egy fagyit öltönyt, s ő irányította pár nem Latin tagjai az ih csoport. Elérve a lófarok a Wilhelmina póló, ő húzta a tok az övén. Szorongatta az ismerős Luger ,ő egy lépést tett felé Gorodin a barátaival.


Egy lépés az volt, minden sikerült. Valami megütötte a fejét, s a fedélzet rázta meg ütni egy hatalmas ököl. Volt egy azonnali tört hang a fejemben, hogy úgy tűnt, hogy eloszlassa vissza a koponya, mint minden úgy ment, csendes, fekete.


Kilencedik Fejezet


Furcsa módon, először az övé, csak akkor vettem észre, hogy az orrom, viszketés. Megpróbált el megvakarja az ego, de a keze nem mozdult. Szeme kinyílt. Aztán rájöttem, hogy a fejem. Fájt, mint egyetlen nagy fogat, amikor egy ideg volt egy robbanás következtében a hideg levegő mintavétel. Csukva volt a szeme újra, majd lassan kinyitotta ih. A fájdalom nem múlt el, de a környezetben kerültek előtérbe.


Ő a hátán feküdt egy keskeny ágy, egy kis belső kabinban. Láttam, hogy a lába meg volt kötve, több tekercsek a maszkoló szalagot. A kezeit keresztbe, a csuklóját a hátam mögött; is voltak ragasztva. Rona Vohlstedt ült az ágy velem szemben, rajta egy fényes csíkos blúz, s a nadrágot. A keze-lába is voltak ragasztva.


"Örülök, hogy újra itt vagy velünk, Carter," mély hangon morgott a valahol az első a kabinban. Egy erőfeszítés, elfordította a fejét abba az irányba, hogy a hang. Fjodor Gorodin elterült a vinil-néző fotel két hálófülke. "Nem hiszem, hogy van értelme, hogy hívni Hunter," folytatta. "Ez a színjáték véget ért, szinte, amint elkezdődött."


A bejárati ajtó, egy fiatal ember, gondosan fésült barna hajjal ült egy összecsukható fém szék mellett egy kártya asztal. Tudja, hogy a Luger volt a kezében, rám mutatott-Wilhelmina. Ő eltolódott a kezét egy centire volt mérges a hiánya nyomás, ahol kellett volna a nyomás. Nem volt stiletto. Láttam ott feküdni a Gorodin öv.


"Igen, Carter," Gorodin morgott, hogy " mi van a fegyvert. S a tiéd ... "nő". Talán meg lehet beszélni, hogy nekünk most.


"Nem értem," mondtam, csak úgy, mint a régi főiskola. "A nevem Miklós Vadász."


Gorodin kiderült, hogy a fiatal matek szakos pedig ugatott, " Borisz, add ide a térképet." Ő elvett egy öt-by-hét kártyát körül Borisz kezét, Stahl olvasd el hangosan. "Nick Carter ügynök a FEJSZE N3. Értékelés: Killmaster. A jelentések, hogy David Hawke, Washington, DC, Rendező, a FEJSZE. "Nem hiszem, hogy ezek az emberek tudják, hogy hírből? Carter? Amikor a barátod Miss Voelstedt úgynevezett AX, tudtuk, hogy küldtek volna egy ügynök. Talán, ha az elvtársak a Los Angeles-i tudta, hogy több lenne, óvatos törekvés.


"Nem csak a hírnevét, de az arca ismert, hogy egyes körül minket, kik vagyunk, ha példányban a kép készült, Carter. A kapitány felismerte, amikor felszállt egy nő antiguán. Azt mondta a rádióban, hogy görények nézni. Amikor az övé jött a fedélzeten, tudtuk, hogy lehet, hogy a mozgás nemsokára, mi pedig készen áll."


"Rendben, Gorodin," mondtam, séta a játékok, a " mi kell?"


"Te is tudod a nevem, én is látom. Hát, ez várható volt. Azt akarom, hogy nagyon egyszerűen. Először is, neki, azt akarom, hogy mondj el nekem mindent, tudom, de gyanítom, a műveletek. Feltételezem, hogy a név Gaviota a Juan Escobar. Láttuk, hogy az ego elvették Fort Lauderdale-ben.


Gyorsan kiszámoltam, hogy semmi körül, mi tudtuk volna, hogy jön a meglepetés, hogy Gorodin, így ő téve, hogy a gmu-t használ, egy másik része bánja, hogy keresse meg a kiutat.


"Tudjuk, hogy Anton Zhizov vezeti a műsort" - mondtam. "Nyilvánvaló volt, mert ő írta alá a váltságdíjat táviratot. Tudjuk, mi a bombák használata, hogy szállít ih, hogy ezek a városok. Azt gyanítjuk, hogy az ih, hogy a tudós nevű Knox Varnov. Ez az."


"Nagyon jó," Gorodin mondta. "A reuma, az egyszerű része. Most azt akarom, hogy te mondd el róla. Természetesen, miután átveszi az irányítás, a szervezet nem számít, de továbbra is leegyszerűsíti a helyzetet, ha ismerjük a működését. Kezdjük azzal, hogy elmondja nekem, hogy mi a fiziológiai ügynök."


Nem mondtam neki semmit. A fejem lüktetett. Próbáltam gondolkodni.


"Carter, nincs türelmem a játékok," Gorodin csattant, meg minden látszatát egy vicc eltűnt. "Tudom, hogy beszélsz - tudom, hogy minden ember beszélni - de lehet, hogy gyorsabb lenne, ha kapok munkát."


ih a nő ".


"Nem tudok róla semmit," mondtam gyorsan. "Ez egy egyszeri feladat nem."


Gorodin ugrott fel a székéből, majd egy lépést tett előre meglepő sebességgel egy nagy ember. Vissza a szőrös kezét, ő vert meg a száját. Éreztem a vér.


"Csendet," rendelte, hogy " Amikor végeztem a nő, lesz még alkalmunk beszélgetni."


Ahogy a nagydarab orosz elfordult tőlem, s állt át Rona, a fájdalom-elborult agy emlékeztetett arra, hogy a mutatvány öv Stewart volt büszke a Különleges Hatást. Az egyik, hogy felrobbant a kezében a rossz fiú, amikor elvette az ego távol, hogy tanulmányozza a nyilvánvalóan hamis csat. Miért nem találsz Gorodin? A lenézett, s látta, hogy reuma. A sport ing eltakarta.


Megpróbált fészkelődik a gyermekágy, hogy a biztonsági öv ki. Fiatal Borisz, ki ült fel a nap, intett nekem, hogy mindig hazugság, a csöve a luger. Még akkor is, ha a biztonsági öv volt képes felhívni, illetve Gorodin észreveszi, Rona de én még mindig teljesen megkötözve egy fegyver, amely számunkra egy hajó nyilvánvalóan ellenséges legénység tagjai. Feküdt még, próbálok egy alternatíva.


Gorodin nézett ki nyíltan a Ronas arcát. Onnan, ahol ült, látta, hogy a kék szemekkel, rémült, de nem vesztette el az irányítást.


"Most rajtad a sor, Miss Voelstedt,"azt mondta, hogy" mesélj róla."


"Amit Nick mondott, igaz," - mondta Rona nyugodtan. "Én nem tudok semmit arról, hogy AX."


"Előbb-utóbb el fogja mondani nekem, amit tudni akarok," Gorodin mondta. "Az okosabb vagy, annál gyorsabban fog beszélni." Azzal, hogy az orosz ért el, majd megragadta Rona blúz, csúszó a vastag ujjai között a gombokat. Nevetett, s húzta, a blúz, letépett, így a gmu egy maroknyi törékeny anyag.


Rona melleit jött a képbe, a felső része enyhén napbarnított, valamint a lekerekített alsó része fehér, mert nem volt rejtve a bikini míder.


Gorodin kiderült, hogy Boris az ajtóban. "Mit gondolsz erről, fiam? Nem olyan nagy, mint egy kis, de szilárd, mind tele van.


Borisz bólintott kurtán, de az egója szeme mutatta, hogy elfogadja-e Gorodin tetteit.


"Jó," Gorodin mondta, fut a nagy átadja Rona mellkasán. "Milyen kár, hogy nincs idő egy szórakoztató, a kihallgatás előtt kezdődik. Talán lesz idő később, de ha a hölgy választ megfelelően.


Láthatta, hogy az izmok a nagy ember karja mozog kezdte szorítani a lány melleit.


"Kezdjük újra," mondta. "Mondd meg nekem a nevét, mindenki tudja, csatlakozik a FEJSZÉT."


Rona lihegte, mint Gorodin facsart melle, mint érett gyümölcs a hatalmas kezét. "Nem tudom, más emberek!!" kiáltott fel.


Gorodin kiegyenesedett, így piros ujjlenyomat, ahol ő tartott Rona. Szomorúan csóválta a fejét, majd felém fordult. "A barátom is makacs. Úgy néz ki, mint én, hogy fáj az, aki körül, s azt hiszem, szeretném bántani a legjobban." Ő vezette a kezét Rona csupasz gyomrom kezdett, hogy vonja vissza a gombok rajta a nadrág.


Ez az, ahol a hős a film azt mondaná, hogy " Várj, ne érintse meg a hölgy! Elmondom neki, amit tudni akar. Ez nem így van. Persze, Ronu szerette őt, s mi Gorodina fog tenni neki volna sérült, de ő egy profi, hogy nem kerültél be a kém üzleti, függetlenül attól, hogy volt Killmaster a FEJSZE, vagy két ... majd egy kis kémkedés az Atomenergia Bizottság, ha nem hajlandó vállalni a kockázatot. Majd egy gyakorlati szempontból a perc lenne az Gorodin, hogy elpusztítsa Rona Folstedt csak hogy megtudja, hogy hé, nincs mondanivalóm gmu adna nekem sokkal több időt, hogy megtalálja a kiutat, hogy végezze el a feladatot. A végén a legfontosabb figyelembe kell venni a településen Oroszország. Szóval összeszorított foggal próbáltam koncentrálni, a menekülési tervet.


Knuckles verte a taxi ajtaját.


Gorodin megesküdött az orosz ahogy kinyílt az ajtó, s a sápadt matróz állt, bámult rá, próbáltam nem nézni a félmeztelen szőke az emeletes.


"A rádió üzenetet, uram, hogy" a tengerész motyogta.


"Most nem, te idióta," morgott Gorodin. "Takarodj innen!"


"B-de, uram, ez Általános Zhizov. Sürgős ".


Egy morgás a bosszúság, Gorodin elfordult Rona.


"Kiváló. Mondja a tábornok ott leszek.


A matróz szalutált okosan, aztán eltűnt.


Gorodin megállt a szék, ahol Ego fiatal asszisztens ül. "Borisz, mindig szemmel tartani ezeket az embereket. Vigyázz Carter.


"Igen, uram," mondta Boris, habozás nélkül, rámutatva, Wilnelmina rám.


Gorodin ment ki, s becsapta maga mögött az ajtót. Dolgozik a háta mögött, megpróbálta, hogy húzza fel a pólóját, így Boris lehetett látni a mágikus öv. Mint költözött, láttam, Boris hüvelykujj húzza meg a ravaszt.


"Jobb lesz, ha lefekszem," mondta. "Nem kétséges, hogy lelövöm, ha kell."


Komolyan gondolta. Már nem mozog.


Rona elfojtotta a zokogás. A szeme ide-oda ugrál, hogy Nem. Nem úgy nézett ki, mint egy nagypofájú. Borisz látszott is. Amikor a tekintete ráesett a csupasz mell, szörnyen nézett ki.


Rona zokogtam újra, egy sor szánalmas nyüszítő hangokat lihegte. "Borisz" - mondta könnyekkel a szemében " nem hagyja, hogy ezt tegye velem?"


Akkor megértettem őt. Rona inkább szakmai, mint azt képzeltem. Ő elkapta a korábbi flash az együttérzés, a fiatalember szemébe, most játszott vele.


"Nem segíthetek," Borisz mondta. "Meg kell, hogy mondja az ezredes, amit tudni akar."


"Nem tudom," mondta Rona. "Én nem tudok semmit. A pokol szörnyű dolgokat művelnek velem. Nem úgy nézel ki, mint ő, Borisz. Látom, az emberség. Kérlek, mondd el nekem."


Jó volt nagyon meggyőző, de csak félgőzzel.


Borisz kicsit a száját, de csak a fejét rázta. "Én nem tudok segíteni."


Értékes másodperc telt el. Volt egy bizonyos mennyiségű fizikai szabadság, elég egy kétségbeesett játék - ha Rona lehet elterelni. Elkapta a figyelmét, akkor úgy nézett ki, célzatosan a csomag cigaretta feküdt a kártya asztal előtt Boris.


Adott neki egy kis mosolyt, majd sóhajtott erősen. "Megértem, Boris," mondta. "A munka, amiben hiszel, mint mi. Mit tettek volna velünk, velem, tudom, hogy más lett volna, ha maga a főnök."


A fiú nézett, Nem valami nagyon közel van hálával.


"Nem kérem tőled, hogy áruld el a hiedelmek," Rhona folytatódott. "De, megtenne nekem egy apró szívességet?"


"Ha tudom, hogy" Boris felelte alig hallhatóan.


"Mielőtt a szörny Gorodin kezdődik, kínoz, majd gyújtsd meg." Szia, sikerült még egy gyenge mosolyt.


"Ez egy kis élvezet, de valószínűleg az utolsó. Adj nekem egyet?" "


Borisz habozott, majd bólintott. Felvette a hátizsák előtte. "Ezek az Oroszok. Nem bánja?" "


Megrázta a fejét. "A cigaretta cigi, amikor az idegek kell megkönnyebbülés."


"Ez elég kínos lesz," mondta. "Nem tudom elengedni a kezét."


"Kérlek, gyújtsd az ego, s a számba," felelte.


Ez egy nagyon hosszú folyamat. Már csak egy pár másodpercig. Ő ideges, összegömbölyödve.


Borisz rágyújtott, felállt, majd felhúzott a pisztoly be az öv. Átlépte a kabinba, egy cigaretta között Rona ajka. Ahogy megmozdult meglendítette a lábát az ágy a fedélzetre, majd lassan felült.


Úgy volt, hogy támadj neki, amikor megfordult. Az övé, remélve, hogy vége legyen Rona, alkalmanként emelés egy cigarettát, ami a száján. De nyilvánvaló volt, hogy visszatér a helyére.


De most, hogy meglátott a sarokban a szeme. Ő megpördült körül, hogy szembenézzen velem, aztán elkapta a luger . De itt van egy váratlan szünetet. Amikor Borisz fordult velem szembe, majd elfordult. Ron felemelte a térdem majdnem az állán, amelyek célja, hogy a lába a cél, s becsapta őket előre, egy erős tolóerő. Ez történt azzal a csodálatos agility, majd villámgyorsan.


Borisz volt pisztoly a kezében, de mielőtt megtehette volna felnevelni, volt, hirtelen felém, elvesztette az egyensúlyát, olyan erővel, hogy ő esett, fejjel lefelé a lábam, a Luger lezuhant a fedélzetre, egy baleset. Csak egy másodperc töredéke alatt, hogy emelje fel a bekötözött lábbal, most egy klub egy dupla bőr talp, s törni őket az ego koponya. Az első ütés volt lenyűgöző, hogy mondjuk a legkevésbé, de a következő három, gyors egymásutánban, előadásában pattogó, valamint lyukasztás le teljes mértékben a tömeg, tedd az ego feledésbe.


"Szegény Borisz," mondta Rona, miután ő volt ugrott át, majd lenéztem őt egy undorító kifejezést, hogy"majdnem megkedvelni őt."


A tizedik fejezet.


Nem volt időm, hogy kifejezzem a hálámat, s csodálattal Rona elképesztő gyorsaság, valamint a gyorsaság az igazság pillanata. Túl elfoglalt voltam megnézni a tornaterem a hegyes vége valamit, hogy mérjük le minket. De első ránézésre semmi nem volt élesebb, mint a tompa szög, egy tükör nélküli iroda.


Akkor a fénycső az íróasztal felett, elkapta a tekintetét. Persze, ez nem volt elérhető, de a cső könnyen törik, ha tud ütni valamivel. Lehet, hogy elfelejtette a Luger, ami volt, most pihen a fedélzeten a közelben. A kezem a hátam mögött, nem vagyok egy nagyon jó kép; különben is, egy lövés, hogy túl sok a zaj. Ugyanezen okból nem tudott dobni egy pisztolyt Brylev.


Ő vitte kösse boka szélére az emeletes, majd Eladta. Működik a sarok, a többi egymás ellen, sikerült lazítsa meg egy körül a cipőmet, úgy, hogy lógott le a lábujjak, a jobb lábam. Csak arra volt időm, egy kísérlet. Ő finoman meglendítette a lábát a lap egy párszor, aztán felállt, majd kiegyenesedett minden erejével.


Az ingyenes boot maradt a lába, spirálozva, felfelé. Úgy tűnt, hogy lassan, mint láttam, hogy mozog a cél felé. A sarok az a cipő volt a halott központ a fluoreszcens fény, ami az egyik legszebb kis dudorok, amit valaha hallottam.


A kabin volt sötétségbe borult, s úgy ugrott át a padlón, hogy hol hallotta üvegszilánkok esik. Guggoló le, nyúlt a háta mögött talált vékony üvegszilánkok. Voltak egészen élesek,


de a legtöbbjük túl kicsi. Veszi az utat a szilánkok, végre találtam egy elég nagy az egója között, a hüvelykujj mutatóujj, látta, hogy a szalag az ereimet. Amikor dolgoztam a hajlított üveg, hirtelen a kezem nedves lett. Tudtam, hogy megvágtam magam, de a kezem túl zsibbadt, hogy érezze a fájdalmat.


Ha legalább egy kicsit alakult a felvételen az egyes vastagság, az ereit, elváltunk, ők tört ki. Mint folytatta, hogy dolgozik a sötétben, a ragasztó a bokáját tépte el.


"Íme," Rone mondtam neki. "Mondj valamit, hogy neki, hogy megtalálja magát."


"Itt vagyok" Rona hangja hallatszott körülötte a sötétség.


Volt felé a hangját, amikor hallotta, hogy valaki vakarja a fedélzeten kívül a kabin ajtaját. Akkor a zár kinyílt.


Ugrott a válaszfal, ő nyomta magát a falhoz. Kinyílt az ajtó, s a szent isten elárasztotta a Gorodin, aki habozott egy pillanatra. Volt egy másodperc töredéke alatt tovább. Neki egy ego-tompa igaz, hogy az állkapocs, küld megdöbbenés egészen a vállam.


Ego megragadta a derekam, amikor ő volt a megereszkedett, majd húztam ki az ajtón. Elszakadt a Gorodin öv a stiletto, valamint Hugo csúszott vissza, a többi között az alkarján. Nem volt elég fény a fedélzeten, hogy megtalálja Wilhelmina, a Luger volna őt is.


Most az övé, elment a gyermekágy, ahol Rona várt türelmesen, aztán elszakadt a szalag az ereit, meg a bokám.


"Gyere", azt sziszegte, feldobás hé, mi maradt a blúza. "Maradj mögöttem, majd próbálja meg, hogy dobja minket a szakadék szélére. Ez az egyetlen esélyünk.


Beléptünk a folyosón. Próbáltam tájékozódni. Láttam mindkét végén a folyosón, kivéve egy keskeny fém lépcső. Volt egy ötven-ötven esélye, hogy kitalálni, melyik irányba lenne biztonságos. Én hoztam meg a döntést, s futott a lépcsőn, Rona mögöttem.


De rosszul döntöttem.


Amint elértük a lépcsőn, hallottam a hangját nehéz láb közeledik. Húzták ki egy Luger lőtt a leszálló embereket.


Régen a szabad kéz lökte ki Ron, ahogy egy test repült el mellettünk, majd nyomja meg a fedélzeten. Ez volt a Szláv tengerészek. Hallottuk a lépteket a folyosón a felső szinten.


Aztán megfordult, majd Rona a lépcsőn, a másik a folyosó végén. Látta, hogy mi voltunk az alsó szinten, pedig tudta, hogy meg kellett mászni két szinttel magasabb, mielőtt elértük volna a korláton.


Mi clattered fel a fém lépéseket érte el a következő fedélzetre, csak mint egy csoport Gorodin emberei jött olyan gyorsan a sarkon. Volt rúgva az ih irányba, ami lelassult az ih Rivne, hogy meg tudjunk indulni a következő lépcsőn. Odalent valaki hirtelen lőtt két mennydörgő lövés. Golyó lepattant az acél válaszfal, mint ugrottunk, hogy a jövő pakli ki ih elérhető.


Ebben a folyosón, volt vezető ajtók a mentőcsónak a területen. Szerintem nem, köszönöm, az egyik a csónakok körül, de voltak élet kabátok együtt tárolja a válaszfalak, ha eszünk pár minden tájáról őket, lehet, hogy képes túlélni & nb.


Amikor betört az utcán egy nappal később, három legénység tagjai voltak áll köztünk a korláton. Az egyik fegyver volt körülöttük. Felemelte a fegyvert, hogy a tűz, de Wilhelmina volt már a kezemben. Ő küldött egy golyót, az ego lebeny, majd leszállt a puskát. Az egyik csapat tagjai meghúzta a puska, hogy szabad, hogy a halott ember, a harmadik pedig kihúzta a kezét a pisztoly a ruhát, majd lőtt, a lövés az irányt. Wilhelmina válaszolt. A fegyveres szorította a mellkasát, majd tántorgott vissza a korláton, borulás az oldalon, hogy csobbanás a fekete Karib-tenger alatt. A túlélő lemondtam arról, hogy ingyenes a puskáját, s futott hátra.


Elszakadt a leplet egy fából készült edény jelölt "mentőöv" de nem talált egyetlen belül. Ego Rone odadobta neki, mire ő vállat vont, próbálja összegyűjteni az maradványai a blúza.


Voltak éles kiáltások, de az emberek mindkét oldalról futottak át a fedélzeten felénk. Itt az ideje, hogy mentse magát. Ő bólintott, hogy Rona, aztán felmászott a vasúti, mászott le a keskeny külső párkány, illetve merültem.


Egy dühös shootout, hogy elkerülje őt, el is felejtettem a nyers seb a szétzúzott koponyával. Emlékezett jól, amikor elütötte a sós vízzel kemény.


Akkor brylev ment ki. De hamar jött, köhögés, majd kiköpte a vizet, mint egy törött radiátor.


A Gaviota volt már pár száz méterre, de most, hogy jön közelebb, a reflektorok játszik a víz felett.


A szél éles volt, a tenger viharos volt. Lesznek nehéz felismerni ebben az örvénylő óceán, sivatag. A víz meleg volt, de tele van ellenséges lények éles fogak - volt magányos.


Magányos! Eszembe jutott, hogy nem láttam volna, Ron pedig a görény, ugorj a vízbe. Tényleg merülés velem? Nem voltam benne biztos. Ő lebegett a széles kör, süllyed a vízbe, mint a reflektorok söpört át rajtam, de Ronu nem látta.


A Gaviota volt, most lassan közeledett felém. Véleményem szerint, a vízszint, úgy nézett ki, hatalmas, fenyegető. Mintegy ötven méterre, a hajó megállt, s a fények kezdte módszeresen szökkent oda-vissza a & nb.


Valami fehér rövidre vágott haj a hullámok között, én meg a hajó. Nem kockáztathattam meg, hogy hívja ki. A hang végzett könnyen a víz felett, s a hajó motor volt, most csendes. A csúszó test felé mozdult el az objektum & nb, de hirtelen megállt, amikor a keze hozzáért a szövet meg a húst.


Nem Rona. A keverék a megkönnyebbülés, majd csalódás, rájöttem, hogy a test egy embert, aki elesett a fedélzeten, miután lelőtte.


Egy hosszú hüvelykujj a zseblámpák találtak minket a vakító lángok. Neki azonnal lemerült, így a halott tengerész felszínen örökké. A víz alá, úgy nézett az irányt a hajó. Hallotta a tompa mennydörgés, a lövöldözés, a hang, a golyó üti a víz.


Amikor a felszínre, a hajótest a hajó magasodott előttem, mint egy fehér acél fal. Voltak még mindig a fedélzeten, s hallotta, hogy a hang egy mentőcsónak, hogy leeresztett. Vissza ment volna végig a hull a stern, hova rejtette a kiugró alatt, amennyire csak tudott. Itt volt elzárva a zseblámpát, s nehéz lett volna látni a hajót, ha nem fut át rajtam. Sajnos, nem volt hely, hogy utolérjék a korlát, így meg kellett úszni mentén & nb közelében maradni, hogy a burkolat.


A hajó rádobta előre, aztán az evezősök felé az ezüstös foltot a víz, ahol a szent lámpás esett. Elérték a helyet, húzta a felázott test a hajót egy pár erős ütés. Valaki megesküdött, aztán felállt, s hívott, hogy Gaviota keresztül egy megafon.


"Nem a Carter-e vagy nő! Egyedül van, körülöttünk! "


Egy pillanat múlva a szárnyaló csend Gorodin hangja zengett ki: "vissza a fedélzetre. Majd ismét a keresés, ha világos lesz."


A hajó engedelmesen vissza Gaviota, illetve szállította a fedélzeten. Nappal volt még egy jó hét óra van hátra, én pedig nem gondoltam, hogy lesz itt, amikor megérkezett. Egy nagyon durva becslés, az övé, azt hittem az már valahol a mexikói-Öböl Honduras. Vittem persze a csillagokat, amint a hangok a fedélzeten elült, ő párolt nélkül splash, hogy a keleti, ami nem számított volt az irányt a legközelebbi szárazföld. A víz még mindig meleg volt, a tenger volt megnyugodott ahhoz, hogy úszni könnyebb. Ha szerencsém van, talán eléri a földet, vagy kiszúrták egy barátságos hajó.


Úszás csendben, lassan, hogy takarékoskodjon az energiával, azon tűnődött, vajon megint mi fog történni, hogy Rona. Úgy érezte, egy mély szomorúság.


Tizenegyedik fejezet


Délután volt szent, minden rózsaszín, arany, valahol előre, miközben megsimogatta vele, úszott vele, megsimogatta a Karib-térségben. A test melege volt, eltűnt néhány órával ezelőtt, az egyszer-meleg víz, most úgy érezte, jeges hideg. Mikor volt elég fény, megállt, hogy a beolvasás a horizonton. Először nem láttam a földet a látómezőben, valamint az izmok sikoltott, tiltakozásul az ellen, hogy még mindig úszni, akinek látszólag nincs jutalom. Aztán észrevette, hogy egy patch, barna, ahol a kék az ég, az égen pedig találkoztam a kelet felé. Úgy döntöttem, hogy ez vagy az Honduras, vagy, ha az áramlatok volna északra, a Yucatán-félszigeten. Ez nem igazán számít. Egy darab száraz, szilárd talaj üdv.


Adta magát pár perc úszni, majd megfordult, s elkezdődött egy hosszú, könnyű feltérképezni felé a távoli bank. Egy idő után, van egy cég.


Először csak egy hullám a sima felület a jobb. Lépve & nb, megnéztem, láttam, egy új hullám. Aztán még egy. Majd még egyet. Ő tudta, hogy mi volt az, még mielőtt az első sarló alakú hátsó roll jelent meg a felszínen.


A cápák.


Amikor megállt, ők irányát, keresztbe előttem, aztán fordult vissza, most nyalogatja. Tudta, hogy három ember, bár nem volt kétséges, hogy voltak barátai a közelben. Amikor a víz alatt, a víz tisztán látta az ih köröz fölöttem, a parttól körülbelül ötven méter. Volt pala hasadékok de egy fehér string kék cápa életét. Bár a fehér cápa egy kitartó ember-evő, a kék cápa nem a kedvenc társ a hosszú távú úszás.


A három példányok környező voltak között nyolc-tíz méter hosszú. Az övé volt, egy furcsa, idegen ih vizek-ügyetlen, lassú, esetleg veszélyes, de egy potenciális ebéd. Időről időre a három rohan felém, majd a kanyarodás el, mint ha a tesztelés, a reakció. Tudtam, hogy előbb vagy utóbb valaki körül őket, akkor jöjjön fel szúrt nekem, hogy az éles fogak.


Folytatta az úszást, hogy a címer a földet. Egy erőfeszítés, tartottam a stroke lassú, nyugodt, mintha a három ragadozók nem zavar. Volt több a haszon, mint nekik; nem kötekedni egy cápa.


A kísérők drew folyamatosan közelebb, mint én továbbra is a gyötrelmes haladás a part felé. Szerencsére, a vér már régen elmosta a fejét, seb pedig a vágás a hüvelykujját.


ahol az ego nem adott neki egy fénycső lámpatest. Ha a kiömlött a friss vér a víz körülöttem, a cápák nem habozna, hogy tépj szét.


Amikor a figyelem középpontjában a cápák, nem vettem észre, hogy a barna vitorla között, én meg a földet, egy kicsit északra. Mivel nem tudtam, hogy a méret a lényeg, nem tudtam megmondani a távolság, hogy nem. De egyre közelebb hozzám, én pedig mentálisan elérni ki, felgyorsítja az ego. Egy vitorla, ez aligha lett volna a Gaviota, ha így is volt, én inkább vállalom a kockázatot Gorodin a legénység, mint a halálos torpedók, hogy folyton közelednek hozzám.


Közben arra gondoltam, ezek a gondolatok villant valami kandi alattam. Nem vagyok érintett, de a turbulencia küldött forog, mint egy dugó. A játszótársai voltak a felkészülés a támadás.


Abbahagyta az úszást, majd intett kétségbeesetten a hajón. Nem tudtam megmondani, ha látta volna, de a hajó mozgásban az irányba, ami megnyugtató. Ha egy cápa telt számított hat méter nekem, hogy Hugo rajzolta a tőrt tartott a markolat készen áll a víz alatt. A stiletto nem változnak az esélyek sokat ellen három gyilkosok közötti súlyú háromszáz négyszáz fontot, de adj nekem egy esélyt.


Levetette magát többször, hogy vigyázz a cápák, miközben a szemét a közeledő hajót. Most egy másik cápa kiváltak a társai megtámadott. Van egy népszerű elmélet, hogy azért, mert a cápa szája alján található a fejét, biztos roll-ra a vissza nem harap. Nem hiszem. Amikor az alsó állkapocs jön le a zsanér, a baljós félhold nyit egy halálos barlang a fogak. A cápa harapása, hogy szinte minden helyzetben.


Ezt úgy döntöttek, hogy megtámadják nekem a tét. Az övé ment a felszín alatt, hogy megfeleljen az ego ugyanúgy, bemutatása, mint kisebb a cél, mint lehetséges. Volt rajtam, mint egy fiam,egy fekete víz alatti rakétát, mielőtt Hugo lehetne tenni a védekező. Emberi irányíthatóság víz alatt korlátozott a legjobb. Csak az idő, hogy dobja fel magam, majd hagyja, hogy a hatalmas, fekete alakja át alattam. Olyan közel volt, hogy a szemcsés cápa bőr megvakarta a vállát.


Megtalálni nekem, védtelen, a cápa azonnal irányt változtatott, majd csatlakozott a másik kettő. Ih a izgatott mozgások javasolt, hogy ők készül egy összehangolt támadás. Nézi a hajót, rájött, hogy ez egy egyszerű, fából készült hajó egyetlen vitorla. Kicsi, sötét arcú férfi állt az íj, rám mutat. Úgy tűnt, hogy a kiabálást, de nem hallottam a szavakat.


A hátsó tükröt vágott keresztül a víz a közelben. Ezúttal az övé lemerült, mélyebb, a cápa. Tett egy kitérőt alattam, s vezette, állkapcsa széles, a gonosz szemét, mintha kihívás nekem. Csinált egy szaltót, majd kitért a halálos fogak egy pár centi, de ezúttal Hugo kész volt. A ragadt a pengét a felső része a cápa életét. A karom lendült, mintha eltalálta volna egy száguldó vonat, de én tartott, mint a cápa lendületet vitt minket mind a stiletto penge átvágta a kemény fehér bőr az élet.


Mielőtt még elérte a felszínt, ő tolta ki a sérült cápa, amit akkor hagyott hátra, sötét vörös a vér, mint a füst, egy hurok bátorság kell ahhoz, domború körülötte összegyűltek hossza mentén élet.


Felállt, majd elsétált a merénylő megölt, nézett vissza, csak egyszer, hogy az egyik az egója elmúlt haverok pofon az egója a gyomorban, majd hevesen verni egy nagy darab hús-belei. A harmadik cápa tartották a lépést.


Ő húzta meg magát, hogy a felszíni, mind a lehelte az édes, friss levegő a tüdejébe. Egy perc után, a fülem cseng, majd hangokat hallottam. Tíz méterrel mögöttem, a csónak lebegett egy kis dagad a vitorla felemeli a zátonyok. Négy férfi volt a hajón. Rövid, sötét, finom funkciók beállítása szimmetrikusan a kis kerek feje van. A szavak beszéltek érthetetlenek voltak számomra, de éreztem, hogy voltak Maja, az ősi nyelv alsó Mexikóban, hogy most beszélt a délkeleti része Yucatan, Quintan-egy-Ru.


Barna kezét izmos karja kinyúlt, s húzott át a vizet a fa hajó. Hallok egy hangot a hátam mögött, az apja megfordult, hogy nézd meg a véres hab a parton, ahol két cápák szakadt a sérültet darabokra. Pár perc múlva, az övé lenne a következő.


Az apja kinyújtotta a kezét, hálából, hogy a mentők, de ih csukott szemmel, majd kifejezéstelen arcok nem válaszolt. Az Odin körül őket, intett nekem, hogy üljek az íj. Ő is így tett, aztán ejtették a vitorlát. A szél felkapta a vászon, a fény hajó tűnt, hogy emelkedik ki a vízből, majd futtassa a part felé.


Tizenkettedik Fejezet


Mint a hajó költözött simán meg csendben a part felé, az erőfeszítések az elmúlt tizenhat órát kezdett utolérni. A harc, menekülés a Gaviota, a sokáig úszni, a csata a cápák kifárasztott. Ő bólintott, majd lehunyta a szemét, hogy hagyjuk őket pihenni, majd egy másodperccel később, taktikai


A hajó alja úgy tűnt, hogy kaparja kavics, emberek futottak csoportok kunyhók, hogy húzza ki a partra.


Minden tevékenység megállt, amikor a férje jött ki, s megállt a parton. Odin nam po Maya nem volt magasabb, mint a hónaljban. S mint a hajó-társak, nem mutatják meg nekünk üdvözlet, vagy ellenséges az arcukon, bár rám nézett, egy kis kíváncsiság.


Voltak leszármazottai, kemény, rakoncátlan Maja Indiánok, akik soha nem nyújtott be, hogy a spanyol szabály a nap gyarmatosítás. Miután az 1847 felkelés nyugat-Yucatan összezúzta a spanyol menekültek, amennyire csak lehetett, hogy a dzsungel Quintana Roo, ahol fegyveres ellenállás folytatni, amíg a huszadik század. Még most is, a távoli falvak, mint az, aki azt hozta, hogy hagyták teljesen, hogy a szövetségi kormány kormányozni önmagát összhangban régi törzsi hagyományok.


Két ember a halászati csónak közeledett hozzám, mindkét oldalról. Mindegyik egy kis barna kezét a könyökét, majd ellökött előre. Nem tudom, ha én kísérték, vagy elfogták.


Ők vezettek át egy falu, körülbelül húsz házak között sor csendes, éber Maja emberek. Megálltunk előtte, mint egy kunyhó kisebb, mint a többiek a külső területet, a falu. A tetőn volt, nádfedeles, a sár, a falak nem voltak ablakok.


Mint odina, a kísérete, elkezdett vezet engem az ajtón, ő tolta Wilhelmina fém blokk, még mindig nyomta a combját. Felemelte a nedves ing, kihúzta a luger .


"A pisztolyt!" bekattant, az első szó spanyolul azt hallottam senkitől körül őket.


"Nincs se funciona," emu-mondtam neki. Ez volt az igazság. Nem működött a fegyver, amíg egy esti merítés sós vízben. "No tiene balas," tettem hozzá. Ez is igaz. Ő használta fel a lőszer lövés közben vissza Gaviota.


Nem reagál a Maya. Úgy tűnik, csak annyit tudtak néhány szót spanyolul. Miután elkobzása Wilhelmina, az Indiai belökött a kabinban, majd becsapta az fa ajtó mögöttem. Arról beszélt, hogy a társa a Maja nyelv. A hangjában, azt mondhatnám, hogy az egyik körül kellett volna, hogy maradjon ott, s őrzik az ajtót, míg a másik, az egy küldetés. Felemelte őt a döngölt föld emeleten pedig a falnak támaszkodott.


Először sok-sok órát, a gondolatok fordult a küldetése, hogy részt csatlakozik a Karib-térségben. Tényleg csak tegnap lett volna, hogy a fia a közeljövőben a vereség, a telek egy bőrönddel, meg egy bomba, mikor ide költözött felé Fjodor Gorodin a Luger a kezében? Azonban, milyen messze vagyok, hogy képes semmit, hogy megakadályozza a nukleáris pusztítás New York-ban még három napot.


Próbáltam hozni a gondolatok vissza, hogy a jelenlegi helyzetben, de a jövőkép Rona Folstedt, karcsú agár szőke, Északi szőke, villant át az agyamon. Hol volt ő, csak most? Halott? Jobb megfulladni, mint ellopni a Gorodins.


Az ajtót a kunyhó lassan kinyílt, s két őr lépett be. A gesztusok, morog, világossá vált, hogy ő kell fűzni ih. Felkelt, majd mentem vissza a faluba.


Azért jöttünk, hogy egy nagyobb kunyhóban, mint a többi. Egyszer festett fehér volt, fokozatosan megőszült. A két Maják vezetett át az ajtón, majd megállt előtte, egy öreg ember ül a platform. Volt, bozontos, szürke hajú, arca, mint a kemény, ráncos, mint egy dió héj.


Felmerült a görbe karját, s a két őr lépett vissza, egyedül maradtam vele.


"A Cholti," mondta egy erős, mély hangja volt, hogy úgy tűnt, a hely, az ő korában, kicsi mellek. "Hangja El Jefe, Főnök."


"Megtiszteltetés" - mondtam," de örülök, hogy találtam valakit, aki beszél angolul."


"Ez mind az övé a faluban, beszélek angolul" - mondta büszkén. "Mentem az iskolába, a Merida. Ők tanítják meg a fiaiknak, de nem akarnak tudni a Yankee nyelv." Aztán elhallgatott, kezét az ölében, vár, hogy mondjak valamit.


"A nevem Nick Carter," mondtam. "Az ügynök az Egyesült Államokban. Ha lehet, vigyen a legközelebbi város a telefon, nagyon hálás lennék. Jól megfizetem.


"Azt mondták, hogy van egy pisztoly," Cholti mondta.


"igen. A munka, azt kell, hogy néha védeni magam, néha ölni őt."


"Fehér ember nem nagyon népszerű, Quintana Roo, Carter. Én nem szeretem a fehér embert egyáltalán. A férfiak nagyon rosszul melyet a fehér ember fegyverekkel."


"Nem akarom, hogy bántson minket, te, mi, az emberek, Főnök. Az emberek azért harcolok, vannak gonosz emberek, akik el akarják pusztítani a nagy városok az ország megölni annyi embert ."


"Mit jelent ez számunkra, Quintana Bur?


"Ha ezek a gonosz emberek szabad nyerni, nincs hely a világon, ahol biztonságban lesz tőlük, sem a faluban. Azért pusztították el egy Csendes-Óceáni sziget, ahol az emberek nagyon, mint a saját.


"Mondd meg nekem, hogy kerültél fel a tengeren, Nick Carter."


Azt mondta neki egy történetet, Rhona-én szállt fel egy tengerjáró hajó antiguán. Cholti hallgatott, a szemeit, a kezét mindig az ölében, a szeme majdnem teljesen zárt. Amikor elkészült, ült egy teljes percig.


a csend. Akkor ego tágra nyitotta a szemét, aztán átkutatta az arcom.


"Azt hiszem, Nick Carter," mondta. "A hang nem hazudik, de a szemed, mondd meg az igazat. A telefon keres megtalálhatók fent északon, a Vigfa Chico. Nem gondoltam volna, hogy ott van, de ...


"De mit?" Azt a készülék kéri ezt.


"Egy fehér ember. Hoztak egy fegyvert, hogy a faluban. Ezen okok miatt, az emberek azt akarják, hogy halott. Hallgatni fognak rám, mintha el jefe, s talán azt is, hogy ih hiszem, tetszik neki, hogy nem akarom bántani minket. De van, aki nem lehet megrendíteni ."


"Ki ez?" Megkérdeztem.


"Az ego neve Tihok. Ő az én fiam. Ha én meghalok, ő lesz a főnök. Attól félek, hogy meg fog történni hamarosan. Teehawk soha nem engedett el, amíg találkozol vele."


"Összefutni vele? Azt hittem, azt mondtad, itt senki nem beszél angolul."


"Vannak más nyelvek," mondta az öreg. "A fiam vár a ház előtt most. Hogyan viselkednek vele határozza meg a sorsukat. Ez kell, hogy legyen ."


"Megértem," mondta az öreg. Cholti biccentettem az ajtó felé a kunyhóban. Aztán megfordult, elment.


Mielőtt ő tett két lépést a tisztáson előtt a chiefs ' kunyhó, valami mennydörgött a levegőben, majd a földre a lábam. Volt egy hat láb hosszú lándzsát, a keskeny, kétélű penge üregi a földbe.


A szemközti oldalon a tisztáson állt egy fiatal Maya, meztelen a derék, a barna bőr ápolt, ragyogó át feszes izmokat. Kitűzte a twin, hogy a lándzsa a lábam előtt, kezében az ego szögben, a hagyományos kihívást jelentenek. Ott falubeliek voltak körülöttünk, az arcukat, megközelíthetetlen, de a szemük óvatos.


Szóval ez Tihok, a főnök fia. Ez volt egy ember kellett volna, hogy szembenézzen a harcban, ha maradt a faluban él. De ha ego megöli őt, Ego apja engedd, hogy Vigia Chico? Még akkor is, ha a régi ember egyetért, nem hagyja, hogy az ego az emberek élnek? Valahogy úgy volt, hogy legyőzze Teehawk, de nem az egód belőle.


Mielõtt a lándzsa, Hugo szándékosan rajzolta a kardhüvely a karját. Ez feldobta stiletto, így a falusiak lehetett látni ego, akkor küldött ego spirális az ajtó felé, a chiefs ' kunyhóban, hol ragadt a kilincs reszket. Bár nem volt hallható választ a nézők, érezte, hogy a hallgatólagos jóváhagyását.


Aztán kihúzta a lándzsát körül a földre, aztán, kezében ego ugyanabban a helyzetben, mint Teehawk költözött, hogy a központ a tisztáson. Ott ért az élen jár egy üdvözlő furcsa hasonló használt csata személyzet. A halálos különbség az volt, hogy ezek a lándzsák áttört tizenkét centi acél penge, egy penge képes piercing egy személy vagy levágni egy végtag a test.


Ő egy lépést vissza a készen állás, de nyugodtan azonnal megtámadta, lengő, a lándzsa nyelét fel. Leesett a lándzsa, hogy blokkolja a csapást, majd gyorsan összeszedte, hogy eltereli a penge volna szét a fejem.


A reuma a saját válaszát, melyet Maya várható, ezért a blokkolt. Akkor költözött számláló a várt csapás, de ő csak feinted a pengével, majd meglendítette a fenekét oldalra ellen ego bordák. Teehawk felnyögött a fájdalomtól, de ügyesen átlépte a lándzsa, kezdődhet a kegyelemdöfés.


Vonultunk vissza, vissza a kiinduló helyzetbe, majd a csata kezdődött újra.


A művészet a warstaff sokkal, mint a formalizált, mint a vívás, vagy akár a tánc. Minden hit van egy blokk, minden blokk mozog a számláló. Az egyetlen hang a Yucatan tisztás volt a clank a tengelyeket, valamint a clash of blades, szakították a nehéz légzés, a Teehawk meg magam. Láttam már több, mint egyszer nyitó lyuk vezetni egy lándzsát, kardot, de már lelassult, a kitörés, hogy Rivnenskaya ahhoz, hogy lehetővé tegye a fiatal Maya blokk. Sikerült tartani az ego saját penge tőlem eddig, kivéve a ránc a számítások, hogy maradt egy vörös folt az ingem.


A nagy áttörést, amikor elütött egy lándzsa egyesével által Ego ruk kettős akkor amikor, mivel várt egy normális, akkor amikor and slash támadás. Az ego lándzsa lóbálja feleslegesen az egyik kezében, Teehawk torkát volt csupasz a penge. A push lökte egy centire az oldalon, alig vágás a bőre. Maya szemem, láttam, hogy ő tudta, mit tettem.


Arról, hogy visszanyerje az irányítást a lándzsa, Teehawk azzal vádolják, hogy halálos kegyetlenséggel. A ego, utat adott a támadást kezdett attól tartani, hogy a párbaj lehet, hogy csak a végén Teehawk halála, vagy az enyém.


A szál jött a megdöbbentő hirtelen. Csendben, nekem rontott magas, majd leguggolt, majd meglendítette a seggét a puskát, mint egy baseball ütővel, elkapott felett a bokáját, kopog a lábam alólam. Leejtettem a földre gördült a hátamra, csak amikor láttuk, hogy a penge a Teehawk lándzsa belevetette magát az arcom. Az utolsó pillanatban, süllyedt a földbe, olyan közel, hogy a fülem, hogy éreztem, az ego héja.


Úgy ugrott talpra, lándzsa kész újra szembe az ellenfél. Ott volt egy új üzenet az ego szemek : a bajtársiasság. Voltunk még most is. Az ő egója volt mentette meg az életét, amely nem tudott megbocsátani, amíg ő elvesztette.


az enyémet.


Volt, hogy játszottam. Egy lépést előre, hogy ferde a penge felé Teehawk a köszöntés. Elhozta a saját lándzsa, hogy találkozzunk az enyém, vége lett a csatának. Úgy esett a fegyverek tartott az ereit egy Maja divat. A falusiak beszélgettünk approvingly, valamint az első alkalom, hogy láttam, mosolyog a sötét arcok az Indiánok.


A régi főnök odajött hozzánk, beszélt Tihok Maja. Majd hozzám fordult, s azt mondta: "azt mondta a fiam, hogy ő bátran harcolt, s becsülettel. Mondom neki, hogy ugyanaz a dolog, Nick Carter. Vigia Chico egy óra autóval. A két legerősebb férfiak fog ott egy kenu.


Átnyújtott egy zacskóba csomagolva egy vízálló ruha. "Meg kell tisztítani, majd kenje be a fegyvert, mielőtt a sós víz kiszárad, különben használhatatlan lesz, szemben a gonosz embereket keresel."


Ego megköszöntem neki, majd elvette Hugo ki a nap, a kunyhóban. Aztán követtem a két izmos férfi, aki már várja, hogy vigyen el a kenu.


Tizenhárom


A parti kenu túra volt, gyors, csendes. Két Maják szívélyesen üdvözölt minket a surf ' s edge. Egyikük sem beszélt velünk.


Mi kiszállt a Vigla Chico, település, háromszor akkora, mint a faluban hagytuk. A házak úgy tűnt, több állandó, a vasutat, a kelet-véget ért a külső széle a város. Az evezős kell vitt el, azt hittem a házban a helyi vezetője, röviden beszélt, hogy neki a Maja nyelvet, majd hirtelen elhagyott nélkül nézett rá.


Kért telefonszám, én meg venni, hogy egy általános épület, amely úgy tűnik szolgált, mint egy iskola, általános áruház, konferenciaterem, raktár, stb. A telefon egy korai modell egy masszív fa ügyet kezelni az oldalon.


A következő két órát töltött a vezetés, hogy a Merida, a tőke, a Yucatán-félszigeten, onnan pedig egy labirintuson keresztül a repeater közreműködő szereplők, amíg az ismerős hang a David Sólyom Krónika hallatszott a vonalban.


Mondtam, emu, hol nem volt, adott gmu egy sűrített változata, hogy kerültem oda, gyorsan beszél a félelem, hogy elveszítjük a kapcsolatot bármelyik pillanatban.


"Szükségem van egy gyors módja annak, ki itt," emu-mondtam neki. "Van egy vasúti, de úgy tűnik, a vonat már, hogy fut, ha minden alkalommal, amikor egy teljes napfogyatkozás."


"Elviszlek helikopterrel. Mi a helyzet a küldetés? "


"A bőröndök érkezik a fedélzeten a Gaviota a Curacao. Fjodor Gorodin úgy tűnik, hogy a feje műveletek Zhizov, úgy tűnik, marad ih központja pedig csak alkalmanként jelennek meg az utcán. Nem bizonyosodik, hogy Knox Vornov a legfontosabb személy, de a bizonyítékok elég erősek, hogy vegyük úgy, hogy ez bizonyos." Habozott, majd hozzátette, hogy" elvesztettük Rona Folstedt."


"Sajnálom, hogy ezt hallom, Nick," David Hawke-mondta. Az övé, tudtam, hogy mire gondolt. Mint a rendező a FEJSZÉT, ismerős neki a halál, de az ügynök csapat okozott Gmu mélyebb fájdalom, mint sokan gondolnánk. "Lehet, hogy működik itt, egyedül?" - tette hozzá.


"Tudom, de jó lenne, ha valaki ismeri ezt a területet. Sötét van itt, nem kell emlékeztetnem, hogy találkozunk egy határidőt."


"Persze, hogy nem," a Sólyom-mondta szárazon. "Várj egy percet."


A telefon crackled hangtalanul a fülembe néhány másodpercig, de tudta, hogy Sólyom volt, az adatok megadása be az asztali számítógép. Akkor jött vissza a válasz:


"A CIA ügynök neve Pilar veracruzban. Fel fog hívni a Hotel Baia Bonito."


"Őt?"


"Igen, Nick, úgy tűnik, a szerencse. Azt mondták, hogy egy vörös hajú, jól felszerelt... ööö... az összes kiegészítő berendezések ". Sólyom megköszörülte a torkát, majd folytatta egy másik hang. "El tudsz intézni egy helikopter leszálló a Vigia Chiu?"


"Van egy tisztás mögött ez az épület. Milyen gyorsan tud küldd el a helikopter? "


"Azt kell dolgozni, át a külügyminisztériumban. Ha a jelet, akkor a madár, a három vagy négy órát."


Jó. Gondoskodom róla, hogy világít a leszállási terület fáklyák vagy tábortüzet. Ahogy megbeszéltük a részleteket, eszembe jutott, hogy normál körülmények között az ilyen információt soha nem továbbított titkosítatlan át nyilvános telefonvonalak. A körülmények azonban nem voltak, csak nem hétköznapi, a feltételek primitív.


"Ön lesz szüksége a pénzre," Hawke-mondta. "Várni fogok rád, a hotel számos Közép-Amerikai valuta. Valami mást is?"


"igen. A Luger vitte el a sós fürdő, szóval azt akarom, hogy egy fegyver tisztító készlet praktikus. A gyermekek 9mm-es lőszert ".


"Ez lesz rád vár." Volt egy szünet a vonal, mint ha Hawke akartam, hogy adjunk valami mást. De aztán csak azt mondta, " több van benned, mint a szerencse, hogy Nick."


Volt egy munkám, hol volt az a gondolat, helyi prefektus, hogy közvetlen a figyelmeztető lámpák, a helikopter. Nem akarta, hogy segítsen nekem. A bennszülöttek Vigia Chico voltak kevésbé ellenséges a szabadtéri medence, mint a Maya a part menti faluban, de a kapcsolat a régi hagyományok erős maradt. A fehér emberek ritka gyógyító jött Yucatan a békés küldetések, de az emberek nem voltak, alig várja, hogy találkozzon velük.


egy körül ih repülő autók.


Végül nyert ih várható együttműködés, a régi módon. Az ígéretes őket a pénz. Magántulajdonban, a remény volt, hogy egy CIA, a külügyminisztérium pilóta hozza a pénzt. Ez egy kicsit kínos, hogy ki Chico Vigia, ha a lakók azt hitték, hogy csalt.


A következő néhány órában, ilyen aggodalmak voltak elrejtve az esze, mint ő rendezte az elhelyezés a figyelmeztető fények. Sok volt a száraz, halott fa körül, majd meggyújtottam hat tűz egy kör vázlat a leszállási zónában.


Amint a tábortüzet gyújtottak, s a tisztás világít, Sel, illetve Stahl várt. Aztán várunk. Aztán várunk.


Tudhatta volna, hogy a dolog nem ment olyan simán a külügyminisztériumot. Mire hallottam a hangot, a helikopter rotor kezdtem megtörni, valamint a tűzoltóság határozottan elégedett a késedelem. A pilóta vette észre a kis csoport hozott a hajó, küld fel egy hatalmas felhő vastag vörös-barna por.


A pilóta neve Martin. Volt egy vékony fiatalember egy hegyes orr. Váltottunk Id míg a falusiak zsúfolt, nézi a helikopter nagy a gyanú.


"Remélem, hogy küldött egy kis pénzt" - mondtam.


"A pénz? Miért?"


"Hogy segítsen a riasztás tűz, meg kellett ígérnem, hogy ezek az emberek valami fizetés."


Martin squinted a villám ég. "Nem tudom, hogy mi kell a figyelmeztető fények; majdnem egy teljes nap.


"Amikor megkértek, helikopterrel," mondtam hűvösen, " sötét volt. Reméltem, hogy a külügyminisztérium lenne elég gyorsan reagálni, hogy vigyen ki innen, mielőtt a hajnal. Elég elfoglalt vagyok, öreg haver.


"Senki nem mondta, hogy hozza a pénzt," morgott.


Az emberek körülöttünk voltak motyogott, ő pedig félt, hogy megértetted a lényegét a beszélgetést.


"Biztos, hogy elhoztad a pénzt?" Megkérdeztem.


"hát... némelyik," mondta óvatosan.


Elvesztette a türelmét. "Szóval takarodj, vidd a szabó! Megígértem, hogy ezek az emberek a pénzt, de gyanítom, hogy összetöri a csontjait, ha nem ih."


Keres sértve, Martin húzta egy ütött-kopott pénztárcáját a zsebében kezdett essek át a számlákat. Megbántottam, azt elvitte a pénztárcáját tőle, majd elővette a tárcáját. Az összeget a számlák volt több, mint ötven dollárt. Ez által elfogadott ego, hogy a vezető, aki ünnepélyesen jelezni az ego, aztán bólintott, anélkül, hogy mosolyog. Arról beszélt, hogy a falusiak ki költözött el, hogy tisztítsd meg az utat.


Amikor ezt játszottuk a helikopter, Martin azt mondta: "volt, hogy nekik mindent? Ezek az Indiánok valószínűleg elégedett a felét.


"Talán," válaszoltam. "Talán nem lenne boldog, amíg egy lándzsa át a torkát. Fog ez kerülni huszonöt dollárt?"


Elkezdett a motor nélküli élet hozzászólás


"Ne aggódj," emu-mondtam neki. "Én egy jelentést, hogy a hozzájárulás, te pedig visszatérítjük a megszokott csatornákon keresztül a külügyminisztérium. Ha szerencséd van, akkor visszakapja a pénzét, Karácsonyra. Talán nem ez a Karácsony... "


Az első alkalommal, Martin nyugodt egy kicsit, sőt sikerült egy vigyort. "Rendben," mondta. "El kell ismernem, ez olcsóbb, mint egy lándzsa a torkát. Hova?"


"Veracruz," emu-mondtam neki, majd ugrottunk.


Tizennegyedik fejezet.


Hernando Cortez elment a partra, a Veracruz 1519-ben ő lett az első Spanyol, hogy a lábát Mexikói talaj. Velük, Vadászgörény város elfogták a különböző háborúk által, az Amerikaiak pedig a francia kétszer.


Ahogy suhant át az Öböl Campeche, ő squinted a napsütötte város, egyértelmű volt, hogy Veracruz volt, most legalább egy díjat méltó, hogy a blood and thunder.


Leültünk a partra az Amerikai Konzulátusra, ahol ő csökkent meghívás ebédre. Úgy éreztem, merev, nyirkos a terhelés, kimerült álmatlanság, én nem érzem, hogy kis vita martini néhány külföldi szolgálat munkatársának. Megrázta Martin kezét, megígérte neki megint, hogy ő lenne visszakapni a pénzt, majd használt a külső telefon, hogy hívjon egy taxit.


A taxi a Baia Bonito Hotel vette át a város néhány ősi macskaköves járdát a furcsa, régi házak, keresztül, valamint a széles, modern utcák mellett acél, üveg felhőkarcoló.


A fogadó-én kelt, de kényelmes, nagy udvar nyílt az égre, majd három sor szobák körül. Azt mondta a sofőrnek, hogy várjon, majd bement. Mikor nekem adta a nevét, a férfi a pultnál adott egy kulcsot, egy vastag, zárt borítékban, egy csomag a méret klarinét esetében. Jött a különböző méretű színek: dollár, pezó, quetzal, cordoba, colonas, lempirs, balboa, bolivars, gourdes, font, frank, illetve guilders. Elővettem egy peso, kifizette a sofőrt, majd elment, hogy a szoba a harmadik emeleten a táska a karom alatt. Nem hallottunk mást, Pilar.


Vett egy hosszú, forró fürdőt, majd egy hideg zuhany, aztán kibontotta a csomagolást a sarokban tisztább.


Elkezdtem dolgozni a Luger. Lehet, hogy kérdeztem, Hawke, hogy hozzon nekem egy új fegyvert, de Wilhelmina volt egy régi, megbízható barát.


Luger szétszedte, majd megvizsgálta a részleteket. Mert hát leborult, valamint védi vízálló bevonat, a sós víz még nem sérült a fém. Használt oldószer minden része, még az apró csavarokat, majd dolgozott a foltok a lyukon keresztül, amíg tiszta fehér. A szétszerelt fegyvert szárított egy szöszmentes pamut, megérintette a kritikus alkatrészek, alacsony viszkozitású kenőolaj, majd újra összerakta a Luger. Felhúzott egy nyolc-kör klip körül a doboz kagyló Héja hozott, aztán csúszott Wilhelmina egy öv tok.


A testem alvásra van szüksége, de nem adja fel. Az volt a terv, hogy ezt, közel a kiskapukat. Minden alkalommal, amikor hagyta, hogy az agy többi, egy kép Rona jön be a képbe. A szőke, kinek a karcsú, hajlékony test volt a karjaimban oly sok éjszaka nem tudtam tekinteni, csak egy elveszett munka társa.


Nem engedik meg nekünk a szükséges időt, hogy kimeríti a bánat, gondoltam keserűen, s repült körbe a szobában. Az asztalnál, megkérdeztem, volt egy bolt a közelben, hogy hol tudnék vásárolni ruhákat.


"Igen, senor. Aguilarz található, az utca túloldalán, egy nagyszerű választás " - mondta Clera.


"Gracias. Én arra várok, hogy a látogató. Ha jön, mondd meg neki, hol találsz."


Átlépte az utcán töltött egy maroknyi Hawke pénzt, ruhákat. Előkészítés után, egy új ruha a megfelelő kiegészítők, beszélt a recepciós még egyszer, aztán odajött fel az utcán, a kávézóban. Ült le egy asztalhoz, ahol lehet nézni a bejárat pedig rendeltem egy üveg helyi brandy, amely égett, mint a tűz, de nem volt rossz íze. Ahogy én is megkóstoltam, a konyakot, kíváncsi voltam, meddig kell várni, mielőtt úgy döntöttem, hogy a társam, Pilar, nem fog eljönni.


Abban a pillanatban egy sötét bőrű lány egy mélyen kivágott blúz, hogy alig található a gyönyörű mellek lendült az asztalok között, s megállt a hely. A haja fekete volt, vastag, kissé kócos, frissen a szemét. Nem volt kávé színű szeme, hogy megígérte, egzotikus dolgokat.


"Lehet-e menteni a meccset?" - kérdezte egy kis akcentussal.


"Sajnálom, nem tartom ih mióta leszoktam a dohányzásról." Hé, a telefon kéri azt.


"Tavaly próbáltam leszokni, de csak addig tartott két vasárnaponként," hogy helyesen válaszolt.


"Biztos Pilar."


"igen. Te vagy Nick Carter, Akinek a neve Killmaster. A híre megelőzte." "Nem tudom, hogy viselkedjek szerényen, vagy bocsánatot."


A telt ajkak ívelt be egy mosolyt. "Soha ne kérj bocsánatot. Ülhetek le?" "


"Természetesen. A modora egy kicsit kopott ma, mint minden más.


Pilar leült a székre velem szemben. "Úgy nézel ki, mint aludnom kell," mondta.


"Az üzlet az első", mondta egy célzatos mosoly. "Beszélhetünk itt?"


Gyönyörű szeme járták át a naplopók, a kávézóban, a járókelők a járdán. "Ez olyan jó hely, mint bármikor," mondta egy vállrándítással.


Intett a pincérnek, hogy kérjen még egy pohárral, majd öntött Pilar egy konyakot. Aztán megkérte, élesen: "Mit csináltál a hajaddal?"


Ösztönösen, kezében ment Golov a pillanatnyi zavart, aztán mosolygott. "Biztos azt mondták, vörös voltam. Mint tudjuk, a levél üzlet van egy részét kell megváltoztatni a megjelenését. Ön, mint a fekete? "


"Imádom. Lefogadom, hogy a pénzt, te ugyanolyan őrült vagy, mint a vörös.


"Köszönöm," mondta, majd adott egy huncut pillantást alatt a hosszú szempillák.


Egy pillanatra, Pilar ' jellemzők úgy tűnt, hogy eltűnik, helyébe a vékony arca Rona Folstedt. Vett egy korty az erős pálinkát, majd a kép eltűnt.


"Az egyetlen, amink van" - mondtam, "a hajó, hogy elhozta a bőröndöt, a fedélzeten a Gaviota. Nem tudtam, hogy ki a nevét, az azonosító számok a sötétben. Ez vezetett túl alacsony a B & nb volt powered by két külmotorok ."


Pilar kicsit az ajkát, majd megrázta a fejét.


"Semmi ilyesmi. Látta senki a környéken, az emberek a hajón?


"A fő személy volt, rövid, vastag -, de teljesen kopasz."


Ő felemelte a kezét, hogy megállítson. "Egy köpcös, kopasz ember?"


"Ez igaz. Tudod, ego?"


"Azt hiszem, igen. Van egy ember, aki vezet egy csapat csempészek a Curacao. Ego neve Torio.


"Meg tudná mondani, hol találom az ego?"


"Azt is el tud vinni. Curacao ismeri őt, s gyorsan tudunk haladni ."


Egy pillanatig úgy volt, hogy az objektum. Ő nem küldött egy hotel, mint Rona. De Pilar igaza volt, lehet tölteni a drága időt a Curacao vezetékek nélkül, s hogy az idő a döntő tényező.


"Mikor indulunk?" Mondtam neki.


"Mi lehet fogni egy korai horgászni holnap reggel. Majd én mindent elintézek neki.


"Kezdjük el korábban?"


"nem. Fontos, hogy pihenj egy kicsit ma este. Holnap meg kell, hogy legyen erős, riadó!"


A fájó izmok beleegyezett. Volt még egy pohár konyakot, aztán ment vissza a szállodába.


"Majd gyere fel a reggelt," Pilar azt mondta, hogy " megyünk a reptérre."


Hagyták, az udvaron, aztán fel fáradtan


a szobámba.


Tizenötödik Fejezet


Elvette a második zuhany a nap felhívta a vakok ellen az esti nap. Levette az új ruhát, majd tedd őket egy széket. Aztán kinyújtotta meztelenül az ágyon, húzta a lepedőt őt, bámulta a plafont.


Csak arra kényszerítve magát, hogy alszik, általában lehetetlen. Minden ideg a testemben szükséges pihenőidőt, valamint a szemei, mint a homokzsákokat, de nem tudott aludni.


Valahol, egy egykori Amerikai tudós, egy egykori orosz tábornok készültek, hogy töröld az ország, város város. A holnap után, az első New Yorkba tart. A sietnem kell valahová, hogy ne ih, nem repülni, ágy, az ágyban a hotel Veracruz.


De rohant a csatába, előkészítés nélkül ostobaság lenne veszélyes. Ha Pilar található a csempész Torio, talán még mindig van elég idő ahhoz, hogy teljesítsd a küldetést. Neki, behunyta a szemét. Rhona látomása úszott előttem, elhalványult, aztán visszatért.


A napfény a szűrés révén a narancs vakok fokozatosan elhalványul át a szürke árnyalatok, végül sötét volt. Azonban az elmém nem tudott megnyugodni.


Minden hang az utcára alatt úgy tűnt, hogy elérje a fülem nyíltan. Lehúzta a wc-t a szomszéd szobában, szökőkút, a Niagara Vízesés.


Aztán valaki kopogott könnyedén az ajtómon.


"Igen?"


"Ez Pilar," jött az enyhe válasz a reuma.


Mászott körül a szemetet, megragadott egy törölközőt, majd kinyitotta az ajtót. Pilar fekete ruhát viselt, apró virágok, hogy úgy tűnt, a nő boldogan a hegyek, völgyek, az a gazdag ország.


"Gyere be!" - mondtam.


"Tényleg nem hiszem, hogy tudok aludni," mondta, majd bement a házba.


"A szépség felülmúlja csak a bölcsesség" - válaszoltam.


"Hoztam neked valamit, hogy segítsen." Ő ült le könnyedén a szélét, az ágy.


"A tablettákat?" kérdezte. "Én soha nem veszem ih."


Adott nekem egy lusta mosoly. "Nem, nem a tablettákat. Engem."


"Nos" - válaszoltam, lábadozik a csodálkozás, " biztosan finom tablet, de nem nehéz lenyelni, egyáltalán."


Szép arca komoly, szinte stern. "Nem vicc" - mondta. "Életünk függhet a fizikai állapota holnap..." Itt habozott, a szeme mozog a törölközőt-burkolt formában. "Talán majd pihenek, nyugtalanul ma egyedül is."


"Talán," válaszoltam.


"Hagyd, hogy minden velem?"


"Pilar, a te kezedben van."


"Bien. Azt akarom, hogy itt feküdj az ágyra első."


Ő engedelmesen odamentem az ágyhoz, s azon volt, hogy üljön le, amikor az erős, barna ujjai csúszott a törülköző alatt volt rajta, meg csiszolt el az ego.


"Nem kell egy törölközőt, hogy" mondta határozottan. "Feküdj le az élet, kérem."


A teste elterült az ágyon, kezét kiöntött a párnát. Valami hűvös nyúl a nyak alján a koponyát, majd lassan kúszik fel a hátam. Egy halk, leheletnyi fahéj elérte őt. A válla fölött láttam, hogy Pilar egy kis üveg körül a táska volt nála, majd öntsük a tartalom végig a hátamon.


"A fahéj olaj," magyarázta. "Most szeretném, ha alacsonyabb újra a fejét hadd segítsek, nyugi."


"Igen, asszonyom, hogy" én kuncogott. Volt egy suttogó, selymes hang. A flash sötét comb fogott vele a sarokból a szeme, de aztán rájöttem, hogy Pilar volt, levette a ruháit.


Mint ha érzem, az én gondolataim, ő becsukta a szemét, a fény érintését a hűvös, puha ujjait. "Nyugi," suttogta. "Most csak annyit kell tenned, hogy pihenjen."


Aztán a keze megpihent a vissza sima kis körök, ujjai határozottan nyomja meg finoman. Ő maszatos olaj, a váll, mellkas, így jóváhagyó hangokat magát. Megtalálta a ránc az oldalon, ahol a Maya lándzsa volt súrolt, majd ujjaival simogatta a fájdalom.


Ő alkalmazott az olaj, hogy a derekamat, a kezei csúszó édesen felett a bőr az illatos kenőanyag. Le, le, a fenék, hátsó combokat. Érintse meg az üreges a térdem még egy kicsit, aztán a vádli izmait, valamint az Achilles-ín, úgy, hogy a sarkak pihen a tenyerét.


Pilar óvatosan alkalmazzák az olaj a talpamat, csúszó ujja között, s körül minden lábujjam.


A bőr életben volt túlérzékeny a kapcsolatot. Olyan volt, mintha éreztem, hogy a közelsége a meztelen testét keresztül a pórusokat.


Azt mondta, " Pilar, nem tudom, ha izgatott vagyok neki, vagy ha aludni akarok. Kérjük, hogy a döntés! "


"Nyugodj meg" ő szidta halkan. "Még csak most kezdtük."


Akkor elvette a lábujjak, egyszerre csak egy, koax ih, gördülő őket az ujjai között. Vele hüvelykujj mutatóujj, tett egy olajozott kardhüvely, hogy csúszott fel-le minden toe.


Akkor Pilar tartott, minden láb a kezében, majd gyúrjuk, amíg nem éreztem, hogy a csontjaidat. Akkor költözött a kezét a lábam újra, a szakértő ujjak ásni a feszes izmok, szorította, manipulálni, a rajz ki a sajgó fájdalom.


Különleges figyelmet fordítottak a fenekemre. Egyik kezével minden fenék, ő lehajolt, s facsart meglepő erejét a nő, kezét rolling ritmikusan a nyomában, hogy a keze ügyében.


Az ágy kissé megroggyant, mint Pilar


ő volt a lábamon. Körülbelül ez a helyzet, hajolt előre, s futott neki, karcsú ujjait a hátam, varázslatosan pihentető a feszült izmokat.


Amint elérte volna előre, hogy masszírozza meg a vállamat, nyakamat, őt éreztem a mellbimbók neki, imbolygott a mellek ecset ellenem. Most a keze lecsúszott a puszta vissza a vállát, hogy a lábam.


"Most fordulj meg," mondta,"én majd a másik oldalon."


"Nem tudom, ha meg tudom oldani."


"Ne aggódj, a biztonságos, nem bírom."


A gurult át a hátán.


Pilar sóhajtott. "Miért, Nick, azt hittem, pihentető!"


"A francba, a szabó!" Az övé, kuncogott, figyelembe véve a lehetőséget, hogy pillantást a meztelen masszőr. A bőre olyan volt, mint polírozott réz-sima, hibátlan. A mellei teljesen érett. Elsüllyesztették, majd meredeken emelkedett. A keskeny derék, kerek, feszes combok csillogott enyhe fényű arany.


Ő daintily hajolt le, hogy vegye fel egy üveg olajat az éjjeliszekrényen permetezzük ego nekem, terjed a karját.


"Ne aggódj," mondta, mintha olvasna a gondolataimban újra: "nem marad semmi befejezetlen!"


Így most már megvan rá a kezét. Csukva volt a szeme , de nem volt zavaró képeket a fejébe. Éreztem, hogy a súlytalanság, mintha a testem, irányítja azokat, tudva, ujjak, sodródott az űrben. Az övé tűnt, hogy karamellás... feszes, feszített, kellemesen feszes a lényeg, hogy dolly töréspontot.


A szeme csattant nyitva megfogta Pilar ' kar. "Elég lesz," mondtam. "Már csak elérte a határait masszázs. Van valami másban? "


Pilar adott egy lusta, ugratás mosoly. Éreztem, hogy a sokk, a gyönyörű, mint a száj zárva van, mint nekem.


Egy pillanatra úgy éreztem, hogy túl van rajta egy kis bársony lyuk, a világ elképzelhetetlen öröm. Akkor éreztem, hogy reszket a kiadás. Első alkalommal több órán belül üres volt nálunk is, a gondolatok, minket az érzéseit, lebeg a semmiben lebegő, hogy a mély kút a feledés.


A meleg, égő test az enyém mellé húzta le alá mindketten a lap.


Kevesebb, mint egy perc, az álom volt a vágy, de sokáig nem csomagolt nekem egy meleg, fahéjas illatú ölelés.


Tizenhatodik Fejezet


Felébredtem hajnalban az érzésem, hogy minden a régi részek kicserélték új, Teflon bevonatú állandó nyomja alkatrészek. Hallottam, ahogy a víz fröccsen a fürdőszoba, valamint egy női hang énekel spanyol nyelven. A bukkant körül a szemét, járkált fel-Nappal lökte.


Patakok gőz tört be a szobába. Mögött a félig átlátszó zuhanyzó függöny, látni lehetett a sziluettje Pilar gyönyörű test, mint ő adásban, énekeltek valamit a nap Pancho Villa. Időről-időre, a függöny ragadt a bőrét, szabaddá téve a fényes felület, mint egy celofán ablak, egy doboz édességet.


Ott állt egy pillanatra, élvezi a látványt, aztán megragadta a függöny, s húzta félre.


Pilar levegő után kapkodott, a zászló engedélyt, hogy végre, s eltakarta az arcát a kezével egy ösztönös női gesztus. Aztán rátette a kezét, majd leült mosolyogva a zuhany alatt, repülőgépek, míg a víz csurog a hegyen mélyedésekben a teste tette csillognak, mint egy fóka.


"Jó reggelt, kerido," mondta. "Remélem, ez az egyetlen adás, nem a tiéd." A szeme járta át a testem. "Mindig ébredj fel, mint ez?"


"Minden attól függ, ki zuhanyozni a szomszéd szobában."


"Remélem, jól aludtál."


"Olyan, mint egy napló. Ha a világ megtudja, erről az altató gyógyszert a tiéd, látni fogjuk a legújabb, a barbiturátok.


"Hízelgő. Ülj le, majd én megmosom a hátad."


Kiléptem a zuhany alól, amikor Pilar megváltoztatott. Ő adásban a kezét, de a terület az anatómia, hogy ő adásban egyáltalán nem volt a hátam. Megfordultam, hogy szembenézzek vele, víz fröccsent mindkettőnknek. Első alkalommal rájött mi egy magas lány volt.


"Úgy tűnik nekem," - mondtam, " hogy sok a parancsot. Itt az ideje, hogy átvegyem.


"Mit jelent az, hogy Kerido?" ő lehelte, mint hajolt előre, azok a gyönyörű mellek imbolygott felém.


Viszi a karok, Pilar emelte fel, majd vezette őt az oldalán. Akkor csökken tovább, egy centire egy időben.


Ő egy halk hangot az öröm, ahogy a karja köré mellkasomban, ő húzta össze minket, nyomja meg a mellkasát ellen az enyém. Elkezdtünk egy lassú, hullámzó, mozdulatlan tánc, ott a zuhany alatt, fokozatosan növelve a ritmus, amíg Pilar pörög, s remegett, mint egy megszállott nő. Hirtelen felsikoltott, a hangja piercing a monoton zümmögés a víz.


Ehelyett álltunk össze, hogy a testünket mossuk.


Mi öltözve, gyorsan, majd elmentünk egy közeli kávézóban egy finom reggeli huevo rancheros. Mosni az önbizalmunknak le a Mexikói sört, ami még a reggeli jobb, mint a keserű Mexikói phi kávét.


Egy taxi elvitt minket Aeropuerto Nacional, ahol játszottunk egy kis repülő játék, mint ez. Elindultunk fél hétkor. Egy két órás időeltolódás, mi volna, leszállt a Curacao dél körül.


Amikor repültünk


A csendes, békés zöld, a Yucatán-félszigeten, valamint a mély kék, a Karib-Tenger, ő már nem tudott segíteni, de emlékszem, hogy nem is olyan sok órája az övé, az életéért küzd ott.


Mint ha közös megegyezéssel, Pilar pedig nem beszélek, az út során. Ma reggel, csak egy férfi meg egy nő élvezi az életet, aztán egy másik barátom, mintha a legnagyobb probléma az volt eldönteni, hogy mit esznek reggelire. De most, hogy két szakemberek felé ismeretlen veszélyeket, tudom, hogy soha nem megyek vissza. Nem ez volt az ideje a csevegésre. Ültünk csendben, elveszve a saját gondolataim.


A pilóta hangja törte meg a csendet. "Vannak körülötted, akik a folyosón a jobb oldalon, most azt látom, hogy a sziget Aruba előre. Aruba a legkisebb a három sziget, hogy a Holland Antillákon. Curacao még ötven mérföldre keletre. Megkezdjük az ereszkedést, majd leszállunk a tizenöt perc."


Mint a pilóta továbbra is mondani Curacao időjárási körülmények (tökéletes, mint mindig), láttam, Aruba suhan el mellettünk. A Szorosok között Aruba Curacao voltak tarkított fehér vitorlás, valamint sok apró barna-szigeteken, ahol nincs állandó lakossága, bár voltak néha által használt halászok.


A gép leszállt a Plesman Reptérre, majd megtaláltuk a díjak egy öt kilométeres utat, hogy a főváros Willemstad. A kabin egy régi "Moe", a tető eltávolítása úgy, hogy fel lehetne használni a szabadban.


A sofőr egy beszédes kis ember, aki olyan elszántnak tűnt, hogy mondja el a helyi pletyka alatt a rövid út. Nem figyelt arra, amit a férfi mondott, amíg egyetlen mondat járt a fejemben, mint a jégcsákány.


"Várj," ugatott egyet a sofőr. "Mit mondott a szőke húznak fel a ruhát?"


Megfordult az ülésen, egy széles vigyor, örülök, hogy felkeltette az érdeklődésemet. "Ó, igen, senor. Két nappal ezelőtt, sok volt az izgalom a kikötőből. Az egyik, hogy a hajó visszatért a sárga hajú hölgy. Viselt mentőmellényt, hogy tartotta felszínen, annak ellenére, hogy nem volt magánál, amikor behozták. Ez nagyon furcsa, mert csak az egyik csónak nem volt baleset."


"Hol van most?" Neki, közbeszóltazt,


"Amikor ismertté vált a halászati terület, a nő férje hamar megérkezett, s vitte magával."


"A férje?" - ismételd meg.


"Ah, igen. Ez egy nagy medve -, mint az ember, aki néha úszik a Goviota."


Gorodin! Mehetett vissza Curacao, mikor nem talált rám, vagy Rona a & nb. Nem kétséges, ő vár ott, amikor jött a hír körül, hogy ő volt, akit a halászok. Ez két napja volt. Kiszámoltam az esélye, hogy Rona még életben volt. Hosszú idő telt el: "nem tudjuk, hogy hol fog... a férje... elvitte a nő?" Megkérdeztem.


"Nem, uram, de talán a barátom, Saba, a halász, lehet mondani." Ő volt az, aki kihúzta a hölgy van a ruha."


"El tudnál vinni Saba?"


"Most, uram?"


"Jelenleg." Előhúzott egy tíz-céh bill körül a domború pénztárca, majd átadta a sofőr. "Gyorsan!"


"Öt m" - mondta helyezi a pénzt, egy perc múlva.


Öt perc múlva, majdnem a második, mi tette meg az utat a labirintus a szűk utcák, a kikötőből kívül Willemstad tisztítják az utat egy kürttel, hogy a vezető mindig belekeverednek. Megálltunk hirtelen a töltés előtt egy frame ház egy nagy ablak, maszatos a cigi, meg egy viharvert jele, hogy azt mondta, Vanvoort Rejtekhelye.


Ahogy ment a kocsi körül, éreztem, hogy húzza az ujját, majd rájött, hogy majdnem elfeledkeztem arról, Pilar.


"Nick, a szőke... ez a Rona?"


"Kéne."


"Mit csinálsz?"


"Találni, ha lehet."


"De van egy településen Oroszországban."


Ha nem, Ron, nem lenne feladata. Ő volt az, aki megadta a kulcsot, most pedig elvezethet Gorodin. Különben is, nem volt kiképezve, hogy egy veszélyes munkára, mint mi. Ha ő volt a Gorodin kezében van, ő volna fizetni egy szörnyű árat. Az van, hogy megpróbáljuk megtalálni. A férje tartozik rá ."


"Hé, nem kell semmit tenned," Pilar mondta. "Nem erővel, hogy a teljes feladatot. Majd az idő ... tudod, milyen nap van ma?


"Igen, ismerem őt. Holnap lejár a határidő ."


"Felejtsd el, Nick. Gyere velem, elviszlek Torio." Találunk ego a vízparton található, nem messze innen."


Megállt az ajtó előtt, a Vanvoort szentély néztem fel Pilar ' arc. Amikor beszélt, a hangja hideg volt. "A döntés az enyém, de az egója tette. Velem jössz?" "


Találkozott a szemem egy pillanatra, aztán elfordult. Elérte, megérinti a karját. "Annyira sajnálom, Nick. Meg kell törvény szerint a lelkiismeret. Segítek, bármilyen módon, akkor kérdezd meg. "


Megszorította a kezét, majd belépett az ajtón.


Tizenhetedik Fejezet


Vanvoort búvóhelyét nem turista bár. Gyér volt a világítás, a levegő dohos. A falak tele voltak a plakátok reklám sört, meg a politikusok. A linóleum padló volt kopva, hogy csupasz a fa, a strip mentén az első a festetlen deszka.


A vendégek volt a halászok, tengerészek.


sok nemzetek. Pedig minden ember. A zümmögés beszélgetés a kocc szemüveg hirtelen megállt, amikor az ügyfelek észre, Pilar, aki volt már látványos, rövid citrom-sárga ruha.


A pult mögött ült egy klub lábú Holland dinnye -, mint a bicepsz kilóg alatt a rövid ujjú, az ego ing.


"Keresek egy halász nevű Saba," mondtam.


A Holland apró szemek cikáztak át nekem, mint a rovarok. "Ki mondta, hogy itt van?"


"Ego egy másik taxis. Az egyik a Hudson Folyón.


Megrázta a hatalmas fejét egyik oldalról a másikra. "Semmit nem jelent nekem."


Forgalomba mindkét kezét a rúd, ő nyomta az arcát ellen. "Uram, nincs időm játszani, de most nincs időm elmagyarázni. De azt akarom, hogy tudja: ha nem mutatod meg a Sub öt másodperc múlva, vagy mondd meg nekem, hol találhatom meg, gyalog megyek át a bárban, eltörni a csontokat, amíg meg nem kapom, reuma."


A Holland tudtam, hogy komoly a dolog. Ego pír elsápadt. "Ott", nyugovóra tért. "Egyedül egy fülke a falban."


Amikor elfordultam, a bár, a fecsegni kezdett újra, mindenki el volt foglalva nézi Pilar.


A magányos ember a fülkében egy fekete Szűz Islander.


"Saba?" Megkérdeztem.


"Igazából, haver. Ülj le. A hölgy is. Az ego előadások, a zenei rész volt, a Brit, a rész volt calypso-dallamos, amit hallani egyes részein a Nyugat-Indiákon. "Meg kell csepegtetni Hans a félelem Isten, hogy visszahúzódik az ego, mint ez."


"Azt szeretném megkérdezni, hogy a nő hozott két nappal ezelőtt. Az egy talált a tenger."


"Ah, a hölgy a sárga haj. Nagyon szép. Nem ébred fel kell mondani a szavak nekünk. Nagyon-nagyon fáradt. A tenger kiszívja az erejét. De nem hiszem, hogy megsérült. Nem tört el semmi ."


"A férfi vitte el? Az egyetlen, aki azt mondta, hogy a férje?


"Ó, lehet, hogy nem a férje, hogy" mi? Nem úgy néz ki, mint a sárga hajú hölgy, aki téved, mert a férje. Túl durva, túl csúnya. Te férfi vagy, haver?


"Nem, de a szolga, aki vitte el határozottan nem. Tudod, hova vitte?"


"Igen, ismerem őt. Azt mondd meg nekik az utat, hogy a Királynő Kórházba. Azt mondja, ő soha nem min ' veszi a hölgyet, hogy hol vannak barátai. Azt mondta, hogy vigyáztál rá. Szóval nézem, hogy hova megy. Elveszi a lányt, hogy egy motorcsónakkal a két másik emberrel. Mennek a Kis Kutya, egy kis sziget tizenkét mérföldre a parttól. Semmi, de nagy Kis Kutya sziklák. Nagy sziklák, valamint egy halász kunyhója. A halászok már nem használja ezt a helyet. Fegyveresek most ijeszteni mindenkit.


"Lehet, hogy mutassa meg, hogyan, hogy a Kis Kutya?" - kérdezte.


"Természetesen. Menj le a kikötőbe, látja ezt a helyet. Hadd mutassam meg neked."


A fekete ember kisétáltál keresztül a kioszkok. Pilar követett minket az utcára, majd egy pár meredek blokkok, hogy a vízparton, ahol Saba, egyedül át a csillogó víz, a mi úgy tűnt, hogy egy szaggatott párkány körül barna sziklák.


"Kis kutya" - mondta. "Lehet, hogy az 500 méter hosszú, 200 méter széles. Az egyetlen hely, ahol biztonságban a hajó a másik oldalon. Nem lehet látni innen.


"Szükségem van egy motorcsónak," mondtam. "Tudod, aki bérel egyet?"


"Természetesen. Nekem is van egy a leggyorsabb hajó a kikötőben, eltekintve a csempészek a rendőrség. Kér egy csomó pénzt, de saját pénzt."


Jó."Neki, hogy" megfordult, hogy Pilar. "Most megyek, kérek valamit, hogy nagyon nehéz lesz neked."


"Mi van, Nick?"


"Várj meg. Várj, amíg visszajövök, hogy a sötét, mondja David Sólyom Washingtonban, s mondd meg nekik mindent, amit tudsz ."


"Ble neki, hogy menjen veled? Tudom kormányozni a hajót. Én tudok segíteni neked, sok szempontból ."


"Nem," mondtam határozottan. "Ez a munkám, azt akarom, hogy maradj itt."


"Igen, Nick," mondta a jellemző lemondását.


Úgy megszorította a kezét, majd Saba, hogy a kikötőben, ahol megtaláljuk az ego, a másik a hajón. Kiderült, hogy egy nagyon gyors hajó, amely a büszke férj alaposan tartani, jó állapotban. Az ember nem is aggódik, hogy az idegen szárnyalni a büszkesége, de elég guilders megváltozott kezét, hogy csökkentse ego ellenállás. A motor egy hatalmas Evinrud ,amely azonnal jött az élet, s nemsokára már rohant keresztül a fény-szoros felé, a Kis Kutya. Mielőtt túl közel, ez egy széles körbe a szigetet. A bejáratnál, a túlsó parton, egy hajón a kabinok volt kötve, hogy a festetlen harbor-i bárban. Volt ott egy fa kunyhó Piers. Halvány szürke füst hullámos, a kémény körül.


Megfojtották egy Evinrud, majd megvizsgálta a kabinba, a környező sziklák semmilyen életjelet. Nem volt. Így kezdtem el a motort, majd visszament a sziget körül.


A vándoroltak végig a sziklás parton, a túlsó oldalon kértem egy lehetséges repülőteret. A szaggatott csúcsok emelkednek tizenöt vagy húsz láb, mint ha valami nagy zavar van a központban, a földre dobott ih le az óceán fenekén. Végre eltaláltam egy keskeny ék a víz között két kiálló sziklák, de nem sikerült szorítani a hajón keresztül. Biztosítottam őt, felmászott a sziklák, valamint az, hogy a kabin másik oldalán, a sziget.


A forgalom lassú volt a legjobb, ő költözött óvatosan, abban az esetben, Gorodin kellett szerelnünk. Húsz perccel később elérte egy kényelmes helyet, ahol lehet, feküdj le, nézd meg a kunyhót. Itt, úgy tűnt, nagyobb, mint az óceán oldalon, úgy tűnt, hogy a két részre osztott, szoba. Az egyetlen ablakon, látta, tele volt táblák csak réselt lyukak. Még mindig semmi hír az emberi élet, csak kavargó füst terjed a levegőben. Most, hogy ő volt a hátszél a füst, észrevette, hogy egy kellemetlen szag. Talán a szíve legmélyén tudtam, hogy mi ez, de elvetettem a gondolatot, hogy tudott mászni a kunyhó felé, próbálta elkerülni, hogy láttam, hogy az ablak, ha valakinek volt nézni.


Azt tette, hogy a kunyhóban, gond nélkül, majd leült alatt a bedeszkázott ablak.


A bűz itt félreérthetetlen volt. Ez volt az illata, a megperzselt hús, meg emberi haj. Összeszorított foggal megpróbálta törölni a mentális kép arról, hogy mi fog történni, hogy Rona Folstedt. Bent a kunyhóban, egy éles, alig tartalmazott hangja harag csengett ki. Ez volt a nagy morgás, a Fjodor Gorodin.


"Adtál nekem egy nagyon nagy bajban van, te meg Carter," mondta. "De még mindig tudsz keresni a megbocsátást. Információ, szükségem van arra az információra. Egyszerű csere. De tényleg, Della, hogy mondhatod, hogy nem egy matek szakos, mint az, aki olyan tehetséges, a meggyőzés? "


Lassan felemelte a fejét, hogy kancsal át a helyet a lapok között, valamint Gorodin hangon folytatta.


"Tudjuk, hogy Carter nem fulladt meg. Az ego azt mondta, hogy hozták a partra egy Maja halászati falu, a Yucatán-félszigeten. Sőt, nem tudtuk nyomon követni az ego. Lenne egy érintkezési pont, ahol meg lehet kapcsolatba lépni vele, vészhelyzet esetére. Őt, azt akarom, hogy te mondd meg, hol van."


Most már lehetett látni a szobába, az ablakpárkányt. Rona-Folstedt ült egy fa szék mellett Gorodin. Egy pókháló kötél volt kötve, a csípőjénél, árukapcsolás karjaiban, az ő oldalán tartja vele a szék. Volt rajta egy darab a nadrágot, ő viselt, amikor a búvár a tengeri hajón. A derék fölött, ő is meztelen volt, felfedve, kicsi, formás mellek. A szeme vörös a haja kusza. Ha beszélt, akkor volt egy távoli, fáradt hang.


"Nem volt kapcsolattartó személy" - mondta.


"Te egy hazug, ostoba," Gorodin mondta. "Tudnia kell, mit nem lehet mondani. Én vagyok a fájdalomtól üvöltve most, vagy később. Így vagy úgy, de megtalálja a Carter. Már megölte a legjobb ember, pedig minden percben, hogy ő még életben van, veszélyt jelent, hogy a terv. Most-egyszer-hol találjuk Nick Carter?


"Fogalmam sincs, hol van," Rona-mondta egy fáradt monoton.


"Nincs több türelem," morgott Gorodin. "Most megmutatom neked, mi történik azokkal, akiket elvesztettem a türelmemet."


A nagy orosz félreállt, de a forrás, a füstöt a kéményből fedezték fel. Egy nagy vas rézműves, egy vörös, forró halom smouldered körül a faszén. A gumi borítású nyél hosszú eszköz kiállt a parazsat. Gorodin óvatosan megragadta a kilincset, aztán húzta ki a szerszámot. Voltak hosszú, éles-csípőfogó. A fogó izzott a tompa narancssárga fény, mint megmutatta ih, hogy Rona.


"Lehet, hogy hallottam ezt a technikát" - mondta.


"A test elszakad a testtől, egy csipet egyszerre. Különleges figyelmet kell fordítani a kényes mell a nő. Ön élni fog elég hosszú idő, de minden pillanatban, hogy az idő fog könyörögni, hogy meghaljon."


Rhona tekintete megpihent hipnotikusan a csillogó tippek a fogó. "De én nem tudok semmit", mondta könnyekkel a szemében, hogy" semmi."


Gorodin figyelmen kívül hagyták. "Adok még egy esélyt, hogy válaszoljon a kérdésre," mondta hidegen. "Akkor kezdjük."


Úgy vélte, a cselekvési tervet. Gorodina ölte volna meg a forgatás az ablakon keresztül léc, de az árnyékban a sötét szobába, látta, hogy a másik két férfi állt szemben a legközelebbi falat. Valószínűleg fegyveres valószínűleg végeznek Rona előtt nem tudok vele itt a sarkon, a kunyhó, a külső falon. Még egy ajtó nyílt, szemben az ablakon, úgy tűnik, led, hogy egy másik szobában. Nem segített. Ha a szobában volt egy ablak, az ego volna megszúrta őt.


Miközben próbált hiszem, hogy egy megvalósítható tervet, Gorodin egészül ki a szerszámot a parazsat, de nem találtak nekik az irányt. Ő eltűnt a szemem elől, amikor azt mondta, hogy az egyik a láthatatlan ember: "Ha az ego itt. Mutasd meg Miss Wohlstedt, amit ő számíthat, ha nem működik együtt velünk."


Egy Szláv fickó, rövid hajjal keresztbe maga előtt az ablakot, majd amikor felnéztem, újra kinyitotta az ajtót a másik oldalon. Az égett hús szagát terjed, mint a mérgezett gáz. A Szláv visszatért egy pillanattal később, húzza valami a földön, néhány méterre a Rhone.


A lény a földön alakú volt, mint egy emberi fej, törzs, két kar, két láb. A férfi nem mondja el sok mást is. Hús-izom szakadt, égett, szakadt, pedig szakadt minden része a fej-test. Ott nem úgy tűnik, hogy egy szerv bárhol lehet használni.


nem volt eltorzult. Sok helyen, a csontok mutatott a lyukakon keresztül a húst, amíg a lény volt, vérzés, illetve egyéb testnedvek.


Az ajkai teljesen leszakadt, így a koponya -, mint grimasz kitett fogak. Hol az egyik szeme volt, ott már csak egy nedves, fekete lyuk.


A legrosszabb az, hogy ez a maradványa, hogy a férfi még életben volt.


Rona fogja be a száját, majd elfordult, mint a jelenés kapartam a padló egy görcsös kezem.


"Ne fordíts hátat egy régi barátom, mint, hogy" Gorodin mondta. "Vagy talán nem ismeri fel a jóképű, fiatal Borisz."


Ron egy ingatag szomorú.


"Megtaláltuk az ego eszméletlen, de még mindig életben van," Gorodin folytatódott. "Mi az újjáéledt. Mi ápolta őt, s táplálják az egóját, mielőtt a vizsgálatok során. Aztán kifizette az árat, nem nagyon rendíthetetlenül, elismerem, hogy óvatlan pillanatban, amikor ő elkerülte a kötelessége, majd hagyom, hogy te Carter menekülés. Emelkedik hirtelen, ego Stahl hangja megkeményedett. "Most itt az idő. Szükségem van Nick Carter, mondd meg nekem, hol van az ego."


"Én... én nem tudom," zokogott Rona.


Gorodin megesküdött, az orosz, majd nyúlt a gumi kezeli a fogó.


A vízálló csövet a hat füst labdákat, hogy Stewart adott volt a kezemben. Valahogy úgy volt, hogy dobja a pellet be az izzó faszén. Könnyű volt a távolság - a probléma az volt, hogy küldje el a pellet keresztül a reszelt ablak. Kellett egy légpuska, amikor a kép bukkant fel a fejem, gyorsan elővett egy golyóstoll körül az ingem zsebében, majd kicsavarva a sapka, dobott ki az ego, valamint a patron belsejében. Így maradt egy három-másfél centis cső, keskeny egyik végén elég széles a másik, hogy megkapja a füst pellet. Eldobta a golyót, a középső kezelni, ragadt között az ablak táblák kezdett gondosan beállítása, hogy győződjön meg arról, hogy a rakéta röppályáját pontos volt.


Gorodin most közeledett Rona. Kezében egy fogót, mindkét kezét, ő nyomta meg a forró hányszor kell még elmondani, hogy a bal mellbimbó. Neki készült, kis házi blowgun izzó faszén. Az első kísérlet tökéletes legyen, mert nem hiszem, hogy képes leszek újra.


Vett egy mély levegőt, nyomta az ajkait, hogy a cső vége, majd kifújta a robbanó puff.


A labda repült, a szén pedig szamár a forró parazsat egy finom sziszegés, gombás füst terjed a sápadt, fullasztó füst, hogy minden a szoba sarkában.


Áldás Stewart találékonyság, elővett egy zsebkendőt maszk alá az orra, a szája vele. Befordult a sarkon, a kunyhó vállú az ajtót. Rángatózni kezdett, majd szertefoszlott, mint az erős, rúgni, ütni.


Mint a tört be a kunyhó a Luger a kezét, látta, hogy Gorodin megbotlik ki az ajtót a szomszéd szobába, míg az egyik az ego az emberek vakon szerettem volna egy cél a géppisztoly.


Lőtték le. Még mindig akarja, hogy vegye fel a géppisztoly a padlón, így ő lőtte le újra, de már nem mozog.


"A második ember a teremben támadt rám a tüzes fogóval után veszi ih fel a földről, hol ih esett Gorodin. A gmu lőtte fejbe, akkor ugrott a Rona, de gyorsan megszabadult tőle. Között köhög, Hé sikerült fújd ki a nevem.


"Nick?"


"Igazából" - mondtam. "Nyugodj meg, majd innen egy perc múlva."


Plath maszk csúszott le a rta, mint én vittem neki kívül, hogy Ron, majd leeresztette a földre. Megvárta, hogy kitisztuljon a szemem, aztán visszatért a Gorodins.


Átlépett a csapkodott marad, Borisz pedig a második szobában a kunyhóban. Üres. Volt egy deszka ablakon, de volt törve. Ránézett a környező sziklák, de nem láttam Gorodin.


Rhona távoli kiáltás dobott el az ablaktól. Rohant vissza a kunyhóba, s ki a bejárati ajtón. Gorodin futott végig a rövid ösvény között sziklák a kikötőbe, ahol a csónak állt. Amikor az övé belépett az ajtón, visszafordult, rám lőtt egy hosszú csövű Erma pisztoly. A Gawk ego elkapott a hüvely, Rivnenskaya ahhoz, hogy tönkretegye a cél, amikor a két visszatér a lövések. Az Odin körül őket ütni a cirkáló üzemanyag-tartály, a hajó pedig lőtt egy hangos robbanás, mint Gorodin vetette magát le az út, majd rá a köveket.


Ő térdelt le mellé Rona. "El tudsz menni?"


"Én... azt hiszem."


"Akkor nyitott mögöttem. Van egy hajó kikötve, a másik oldalon a sziget. Nem lesz könnyű, de Gorodin odakint van valahol egy fegyverrel.


"Te vezetsz, Nick," mondta. "Csináljuk."


A pólóját vette le, majd elment, hogy ee Rone, nem szerénység, hanem azért, mert ez volt az a szín egy szikla. A saját bőre cserzett volt elég, hogy nem ilyen egyértelmű a cél. A Rhona mögöttem, elindultam vissza a csipkézett sziklák irányába a hajót, fájdalmasan óvatos a legkisebb hang, vagy mozdulat.


Amikor az ego láttam, csak egy keskeny gerinc, a rock köztünk a hajó, a csillogás, a fém a nap.


Levetette erősen a földre, amelyet Ron, aki összeesett mellette, ahogy a lapos feltörni egy Erma pisztoly összetört a csend, illetve kavics fröcskölt két lépésnyire előttünk.


"Maradj ott, ahol vagy, "Rone sziszegte neki, amelyek arra irányultak, hogy a Luger azon a helyen, ahol ő látta a vaku, a fegyver csöve. Lelőtték egyszer, kétszer.


Gorodin karját, majd válla köré a szikla, lőtt vad lövés lepattant a sziklák a fejünk felett. A lövés a reuma, majd hallottam egy orosz kiabálni, mint fájt, amikor a gawk tépte gmu alkar.


Most hanyagul, Gorodin eltolódott, hogy megvizsgálja a sebet, majd öntött egy tökéletes árnyék a szikla előtt. Nyilvánvaló, hogy nem súlyos a sérülése, mert láttam, árnyék szorítsd össze, majd feszítse szét a jobb kezét, majd vedd fel a fegyvert újra mássz feljebb a sziklák egy lövés.


Amikor Gorodin cél jelent meg, kész volt a luger célja. Meghúzta a ravaszt. A kalapáccsal ütni az üres kamera a falon. Régebben két lőszert, de nem a másikat.


Az orosz lőtt, de mivel a golyó ütötte sebet az egója, a pontosság volt szegény, s levetette magát vissza a láthatáron.


Szeme fürkészte a csipkézett sziklák körül, keresve egy helyet, ahol lehet, hogy jobb védett. Tíz méterre az út jöttünk volna, ott volt a koporsó-alakú üreg.


Elmentem Rona fülébe, azt suttogta, hogy " sajnálom.: "Amikor azt mondom neked, kelj fel a lyukat, hogy ott van. Gyorsan meg kitartani.


Kinyitotta a száját, hogy mondjon valamit, de Gorodin fel újra célba vette. "Menj!" Azt mondtam halkan. Rona kiugrott, buksz, megbotlott, s bement a fülkében, mint a Gawk kicsit le egy darab szikla cm-re a lyuk.


Ugrott talpra, s követte őt. Amikor vele vagy, galambom egy sekély medence, esetlenül, szeme égett a vállam, majd le a földre. Repült ki, hogy egy védett hely, s úgy érezte, a ragadós nedvesség vér a helyszínen.


"Eltaláltak!" - mondta Rona.


"Nem."


Gorodin hangja kívülről jött, s most már tudta, miért nem tért vissza a tűz. "Carter, hallasz engem? Még egy ilyet, mint ez meg fog ölni! Jöjjenek ki feltartott kézzel! "


Néhány másodperc után a csendet, két újabb lövések dördültek. Az egyik golyó eltalálta a szűk nyílásba, majd gellert kapott oda-vissza, fröccsenjenek minket a szilánkok a rock.


Közeledik Rona, azt súgta neki: "Legközelebb lelövi, kiabálni."


A nő bólintott, a megértés, a következő lövés, hagyta, hogy egy agonized sikoly. Volt, Jaj, ki adta neki, az jó jel, de Stahl várt.


"Rendben, Carter," Gorodin bömbölte. "Gyere ki, vagy a nő meg fog halni!"


"Nem!" kiabáltam neki, reuma, egy hang abszurd feszült, mint fájdalmas. "Ő volt a sebesült, a nő pedig súlyosan megsebesült. Engedd el, majd alkut kötni veled."


"Nem hiszem, hogy bármilyen lőszer vagy, ah. Dobd el a fegyvert, majd megbeszéljük."


Ő maszatos a vér a sebén, a Rona van hajszálvékony, valamint az arcán, tedd a hátára, s mondta neki, hogy mit tegyen. Akkor hívta ki, hogy Gorodin, majd eldobta a fegyvert.


Amikor meghallotta, Gorodin megközelítés, ő gurult, hogy az élet, a laikus görnyedve, illetve helyhez kötött. Nehéz bozontos csend esett át minket. Szünet után Gorodin azt mondta: "Ki, Carter, kifelé!"


Akkor Rona-mondta gyengén, " Ő ... eszméletlen."


"Valószínűleg nem" morgott Gorodin. "Szólj, ha csak megjátssza magát."


Az ego fegyver felrobbant nyilvánvalóan több, mint nekem, s szájtátva szem összetört a földön, törmelékben centire a fejét. Ego szavakkal jelezte, hogy egy trükk, de az övé se rezzent.


Egy árnyék esett a kő. Láttam rajta a szemem sarkából láttam, ahogy lehajolt hozzám örökre. Tudta, hogy fegyver volt a kezében, óvatosan, amelynek célja az egója, s várta szorongó várakozás. Rona, azt mondtam, ne hagyj cserben!


Aztán hallotta, hogy a push a lábát, a puha puffanás a lábát, mivel kapcsolódik Gorodin testét, de megbotlott.


Izgalmas a stiletto a kezében, hogy azonnal megfordult, ment a penge be Ego hatalmas mellkasát. Egy sóhajjal, majd a bugyogó, nyögés, ő adta fel a fegyvert -, valamint az életét.


Rona vezette őt be a ködös délután, s azt mondta: "A csónak, letette a gerincen. Várj meg itt - van egy utolsó dolog, amit tehetünk."


Úgy nézett rám, questioningly, aztán megfordult, s ment vissza a hajóra. Elérte az Erma pisztoly, amely Gorodin esett, majd kiütötte, de a kagyló. Aztán ment vissza a köveket a halász kunyhója. Az ajtó lassan kinyílt, majd felszállt a füst.


Átsétált a szobán, hogy Boris szakadt marad. Alig hallható jobban körül az összetört torkát, majd egy dolgozó keze súrolta a padlót.


Úgy éreztem, mintha valami fontosat mondani, de nem találtam a szavakat. Neki csak a pisztolyt, a padlón egy mozgó kezét, majd kisétált az ajtón.


Ő csak sétált vissza a Rhone a hajó, amikor meghallotta a lövést


Tizennyolcadik Fejezet


Amikor beléptem Rona a hajó, ő volt görnyedve az íj, ölelés magát, mint egy kis elhagyott gyermek. A könnyei patakokban folytak az arcán,ő pedig remegett szerencsétlenül.


"Most már minden rendben," mondtam. "Senki sem fog követni minket."


Nyúlt, majd keresztbe a karjait át a mellkasát.


felém, ragaszkodik hozzám, mint egy tutaj az üdvösség. Miután tartja a király keresztül egy rémálom az erőszak, illetve egy hosszú távú tartózkodásra az óceán, ő volt a végén a kitartás-az összeomlás szélén. Pedig az övé, a tudat hogy Hi szükséges pihenőidőt, valamint orvosi figyelmet.


Gazdaság Rona mellettem egy kézzel kormányozza a hajót, a másik, hogy átlépte a víz felé a Curacao kikötőben. Ahogy közeledtünk a felüljáró, ahol a csónak nem volt kikötve, láttam, hogy egy alak áll, vár. Volt Pilar. Úgy tűnik, miközben nézi a hajót, meglátott minket közeledni.


Lelassult, sodródott a partra dobta a kötelet, hogy Pilar. Ő biztosított az ego, hogy a spike, mint ő kiugrott, s biztosította a stern. Aztán felvette Rona, kiemelték, hogy a kikötőben, ahol egy transz-szerű katatónia a sokk, ott ült, mint egy zombi.


"Biztos a Rhones," Pilar mondta.


"igen. Nagyon rossz állapotban van. Fogunk egy taxit, hogy a kórházba.


"Jobb vagyok, mint ez. Egy Jeep bérelt, míg távol voltál. Parkol őszinte ott. Vegye Rhona vissza; őt, én megyek. Tudom, lehet, hogy a kórházban. Majd hozzátette, komikus, hogy " A Rona nagyon szép."


"Pilar," mondtam, " én is örülök, hogy látlak. Egy kényelmes partner. Menjünk."


Ahogy Pilar én pedig elmentem a Jeep utcáin Willemstad, azt mondta, hogy " Mi történt a szigeten?"


"Gorodin volt ott egy pár a szolga," a férje mondta. "Úgy volt, hogy a kínzás Rona, hogy őt beszélni. Azt nem tudom, hogy volt, hogy nem tudott válaszolni neki. Ő csak egy rajongó a játék, a lelkes szakemberek ."


"De tényleg önkéntes volt," mondta Pilar.


"Igazából, de senki körülöttünk volt az ideje, hogy meséljek a lehetséges kockázatokat."


Pilar fekete szeme találkozott a visszapillantó tükörben. "Mit törődsz vele, Nick?"


Elhallgatott egy pillanatra, mielőtt válaszol. "Ha szeretem ee, hegedű, gyertyát, akkor nincs reuma. Csináltam ezt a mocskos üzleti olyan sokáig, nem tudom, hogy tudok igazán szeretni, a klasszikus értelemben. De ha komolyan gondolod, hogy érdekel, hogy mi történik vele, persze. Különben nem ment volna, hogy a Kis Kutya-Sziget segíteni Szia. Tudja, hogy úgy tűnik, túl emberi, de az övé nem lett egy jégtömb még."


Pilar beszélt, halkan, egyenesen előre néznek. "Mondd meg nekem valamit."


"Természetesen."


"Érdekel, hogy mi történik velem?"


Felém nyúlt, s ráhelyezte a kezét a meleg húst, a vállán. "Nagyon szépen," mondtam.


Pilar sóhajtott, majd azt mondta, kíváncsian: "remélem, soha nem bántam meg."


Abban a pillanatban, fordultunk, aztán húzta ki a bejáratnál, hogy a Királynő Kórházba, egy csillogó, új épület pasztell kék. Hagytam neki egy csomag, a pénztáros, illetve Odin megnyugtatott a telefonban, hogy Rona biztosítja a lehető legjobb orvosi ellátást. Azt mondta az orvos, hogy minden további költségeket lenne által fizetett az Amerikai konzul, majd a konzulátus, hogy intézkedjen.


Visszatért Pilar a Jeep. Sötét volt, az égbolt csillogott a végtelen csillagok. Azt mondta, hogy " menjünk rabolni a csempészek."


Ő volt a volán mögé, a jeep; Pilar adott neki ajánlásokat. Visszatértünk a vízparton aztán délre.


"Kell, hogy legyen más hír, hogy még nem mondtad el," mondta Pilar. "Milyen volt Gorodin?"


"Halott."


"Ők ketten, akik vele voltak?"


"Szintén halott. Egy Boris nevű fickót, aki azért halt meg, mert nem volt túl jól felszerelt, túl óvatlan játszani."


"Szóval maga mögött hagyott négy holttestet?"


"Ez igaz. De valahol Anton Zhizov, valamint Knox Varnov készülnek felrobbantani New York-holnap. Ha nem kapjuk meg, hogy először őket, nem számít, ha találnak négy holttestet a Kis Kutya-Sziget, vagy négy-ezer."


Pilar úgy nézett ki, figyelmes. Ő pedig néma volt.


Bementünk a legtöbb lepukkant részén, a vízparton, ahol a legszegényebb körül a helyi halászok kikötve a szánalmas csónakok vastag olajat, majd a kukába. Pár mérföld után, Pilar rámutatott, hogy egy szürke, durva keret épület, világít a frontról egyetlen halvány villanykörte. Ehhez képest Varnov Rejtekhelye volt, mint a kunyhó a Kiabálás Kereskedő.


"Ez az, ahol meg kell kezdenünk," Pilar mondta. "Ha kell Torio, menj a Kis Lisa."


A hanghullámok megüt minket, amikor még ötven méterre a földön. A lázadás nem volt hangosabb. Bent, mi csatlakozott száz, vagy nagyon vidám emberek, akik, bár nem lázadás, legalább hisztérikus. Mindenki úgy tűnt, hogy állandó mozgásban van. Lehetetlen volt, hogy elnyomja a zaj, mindenki kiabált. Időről időre, éles női nevetés vágjuk át a hangzavar. Egy zenegép játszik valahol, de csak a visszhang a legmélyebb basszust lehetett hallani.


Pilar küzdöttem az utat az eszeveszett szerveket, hogy egy egyszerű tanács a hátsó épület. Egy nő a méret Godzilla ült az oldalán, italokat tölteni a jelöletlen üveg. Majdnem, mint vonzó.


Pilar kiáltotta a fülébe. Ez aligha volt a wild hunt.


"Kis Liza!" megerősítette, vigyorogva.


Lisa viselt lépcsőzetes szűk fürtök a rövidnadrág.


a piros szín, amit nem lehet emberi haj. Valahol között hat-hét méter magas, Lisa tele volt a zsák, zsebek, de furcsa alakú darab hús. Olyan volt, mint egy amatőr szobrász sietve pofon az agyag a keret. A szándékkal, hogy befejezze a munkát, később, pedig joggal bízik abban, hogy a kreativitás adta fel.


Amikor végre rá a figyelmet, Lisa mozgott ügyetlenül felém a másik oldalról, a bár, a hús, a különböző részek tánc különböző ritmusok.


"Mi lesz?" a hangja ' alig kapott levegőt, mint egy üres hordó gurul egy macskaköves.


"Azt akarom, Torio," kiabáltam.


"Soha nem hallottam, hogy nen," zengett a Kis Lisa, a Reuma.


"Gorodin küldött."


"Soha nem hallottam, hogy nen sem."


Elővette a tárcáját. Kifogyott a guilders, szóval nem terjed ki néhány Amerikai megjegyzések a tanács előtt a hatalmas nő.


"Hallottam arról, Andrew Jackson," mondta. "Torio alszik a hátsó szobában." Ő mutogatni akkora, mint egy uborka.


Pilar vontatására, én elindult a keskeny ajtót, a túlsó végén a bárban. A kis szobában mögött volt egy szék, egy szék, egy ágy. dob.


Az ajtó becsukódott mögötte, a zaj elült. Neki, megnéztem a másik ajtó a másik nyög. Ez ahhoz vezetett, ki a szabadba az épület. Elment, hogy a gyanútlan csempész, átkutatták Ego, talált egy Colt 38-as automatikus. Ad, miután ezt Pilar, lökdöste, elvette a luger emu az orra alá, majd megütötte őt a szembe.


Ő volt kiáltotta: "Torio!".


Elfordította a fejét, morgott piteously, majd lassan kinyitotta a szemét. Amikor látta, hogy a fegyver az orra, a szeme kitágult.


"Hé, mi ez, egy rablás?"


"Kelj fel, Torio," csak morgott. "Megyünk egy kört."


Ez az ego megijedt. Ő sel. "Várj," könyörgött. "Nem is ismerem."


"Ez nem egy ilyen nem játék," emu-mondtam neki. "Játszani őszintén velem, valamint lesz egy oda-vissza. Mozgás az ego! "


Ego kiszúrta a félvállról a hordó a fegyvert, hogy hangsúlyozzák, majd Torio ugrott fel az emeletes meglepő agility, hogy valaki egy nehéz másnaposság. Ego lökte ki a hátsó ajtót, ő pedig engedelmesen odamentem, hogy hol fogunk parkolni a Jeep.


Pilar vezetett, s övé volt a vissza Torio, luger képzett.


"Vezess az úton, körülbelül száz métert, aztán húzza ki, ha találsz egy sötét folt," az apja mondta.


"Most, Torio,"mondtam, ahogy mentünk lefelé a ködös úton parkolt," azt akarom, hogy tudja, a bőröndök."


"Hm?" "Mi az?" kérdezte.


"Nem kell sok idő, Torio," mondtam, " de az sem az én fejem. Csak egy-két percig, majd hallom a csontjaidat, meg egy csomó vér. Ezeket a csontokat, majd a vér lesz a tiéd, Torio, ezért kérjük, hogy ezt a lehetőséget, hogy megosszák az információkat."


A holdfényben látta csepp víz emelkedik ki az ego fejbőrt, csorognak a sima oldalán, az ego fejét.


Gyorsan bólintott, hogy " Jó, jó. Nem vagyok egy hős lesz, hogy a külföldi ribancok. Úgy érted, a bőröndök, hogy elvitte Gaviota, tényleg?


"Egy okos következtetést, Torio. Azt akarom tudni, hogy ki adta ih meg, hogy hol vette."


"Volt egy husky srác egy idegen hangot, hogy megegyeztem hat hónappal ezelőtt. Egy nagy szőrös majom. Soha nem mondta meg a nevét, de ő nem az a fajta fickó, úgy volt, hogy kérdéseket tegyenek fel. Mindig fizetett előre, akkor azt mondta nekem, hogy mikor vegye fel a bőröndömet. Az övé volt, dél felé innen, egy kicsit a hegyekbe, aztán jött a helikoptert egy bőröndöt, majd elvitte az ego, hogy a hajó. Hidd el, ez minden, tudom, más. Én is néztem a bőröndöm, de üres volt. Ez egy rohadt fura dolga, de én nem engedhetem meg magamnak, hogy kíváncsi.


"Hány bőröndöt tett a hajón?" kérdezte.


"Hadd lássam, az utolsó alkalom, mi volt ez három nappal ezelőtt volt. Ott lesz nyolc összesen.


"Tud minket vinni, ahol a helikopter földeket?"


"Persze, de mindig van egy-két fegyveres őrök. Oni a pilóta, akinek a neve Ingram, ki marad ott, amikor a helikopter pilóta az épület belsejében.


"A", mondtam, " hogy lássa, hogy mi a biztonságiakon. Most kaptuk az utasításokat.


Pilar vezetett dél-fordult rá a keskeny földút által megjelölt Torio. Akkor voltunk kint a szabadban. Szerencsére, Pilar bérelt egy négy kerék meghajtású jeep: nehéz volt vezetni: a közúti vált egy ösvényen, a teljes területén a hotel, de a rocky, a terep lett hegyek.


Most volt egy csempész, aki itt ül előttem, hogy amikor a fényszóró ért minket, hogy tud ugrani fel wave a kezét úgy, hogy az egód, mielőtt valaki elkezdett lövöldözni.


"Ő az, Torio," nevezte.


A férfi a puskával költözött lassan előre, majd megállt pár lépésnyire van. "Mit csinálsz itt? Nem lesz pickup ma "


"Vannak problémák Gaviota," Torio mondta. A nagy fiú azt mondta, azt kell mondjam, Ingram.


"Ki a másik kettő?"


Az őr azt kérdezte gyanakodva.


"Ők... ők... Torio kezdte félszegen.


"Mi vagyunk a Gorodin," mondtam. "Azt az információt kaptuk, hogy meg kell, hogy Zhizov azonnal."


A nevek fontosak voltak az őrök. Ego puska orr-ra, majd odament a jeep. "Mutasd a személyi IGAZOLVÁNY, kérlek, uram," mondta tiszteletteljesen.


"Természetesen," mondtam, majd elért egy darab papír. Ez volt a birtokában lévő ego olyan, hogy az őr lehetett elérni. Ahogy ezt tette, ego megragadta a csuklóját, s lökte előre. Pilar gyorsan behúztam a férfi, a fül mögött, ami az ego a fagy előtt tudott kiáltani.


Ő is előfordult vele kötött neki egy darab nejlon kötél hogy megtalálta a hajót, használt ilyen veszélyes helyzetben. Fordul az ego fényszóró, ez világít a kis, fából készült épület, ötven méterre. Mögött volt egy kis, erős helikopter. A szent kikapcsoltam, majd intett a Pilar, hogy kapcsolja ki a dzsip motorját. Nyomja Torio előttem, Luger a kezében, a férje rántotta ki, hogy az épület egy tekercs kötelet, s sietett el, Pilar követ. Ahogy közeledett az ajtó, tolta nyitva viharzott be, nyomja meg a gombot a fényszóró. Két férfi aludt hálófülke a túlsó falhoz voltak játszani ezt a játékot. Volt egy nagy Szláv típus, aki lehet, hogy a testvére a letiltott biztonsági őr a bejáratnál, a másik egy sápadt, sovány ember, akinek nagy az orra, meg egy gyenge az álla. Úgy döntött, hogy ő lenne Ingram, a pilóta.


Az őr nyúlt a puska, ami volt támasztva a nyögés, közel a feje az ágy.


"Majd meghalok," emu-mondtam neki, a férfi megdermedt. Ingram megfagyott, dörzsöli a szemét, majd villog.


Pilar talált Mira kapcsoló, valamint ego lángoló láng elöntötte a víz az egyetlen szobában az épületek. A bal oldalon volt egy összetett rövidhullámú rádióállomás.


"Torio! Elárultál minket, hogy " a gárda azzal vádolta.


"Természetesen," mondta, a csempészek, " fegyverrel a cél, majd eladni, gyorsan - csak úgy, mint te, haver."


"Ingram, felöltözni," rendeltem. "Helikopter üzemanyaggal gáz?"


"Igen, a legteljesebb," mondta idegesen.


A férfi remegett a félelemtől. Nem számít, hogy annyira fél, hogy nem tud repülni, " mondtam. "Csak kövesd a parancsokat, hogy ne sérülj meg." Ez megnyugtatta az egója, s kezdte, hogy húzza meg a ruháit.


"Torio, erre a székre," mondtam, majd a csempészek sietett engedelmeskedni. Dobott egy tekercs kötelet, hogy az őr azt mondta, " kötözzük meg. Nem kell, hogy figyelmeztesselek, hogy jó munkát végzel.


Torio is megcélozták az őrök a luger, ügyelve arra, hogy Torio biztosították a jó feszes csomó. Pilar kezében volt a csempész 38-as kaliberű pisztollyal szemmel Ingram, de nem okozhat gondot.


Amikor Torio erősen kötött, mondta az őr, hogy " Most ülj a székbe, a másik végén a szobából." Amikor engedelmeskedett neki mogorván Pilar azt mondta: "egy kötelet, majd tekerd fel, gyermekek."


Pilar odaadta a Coltot, majd odasétált az őr. Ez súlyos hiba volt. Lépett köztünk a fogoly. Egy gyors mozgás, a férfi elővett egy kést, valahonnan a ruhája alatt, aztán elkapta Pilar, fordult meg előtte, dönthető a fej-vissza, kezében a kard, a kés a torkán.


"Dobd el a fegyvert vagy a nő meghal, az" ő rasped.


Guggoló le, mint mögött állt, Pilar testét, a férfi felajánlotta, nincs cél, nem lehet teljesen biztos, hogy hiányozni fog ez a hit a halál helyszínen. Ha úgy fordította a fegyvert, hogy jobb cél, akkor elvágja a torkát. Szóval habozott.


"A fenébe is, a szabó azt mondta neki, hogy tegye le a fegyvert." "Nem," bekattant. "Azt hiszed, viccelek vele?"


Ha nem mozog, az őr rándult a kést, s egy vörös féreg a vér mászott le Pilar ' nyakát. A Luger még mindig fogta, kész.


"Ingram, vegyük azt az idiótát, fegyvere," az őr ugatott.


"Én... én nem tehetem," a pilóta azt mondta, egy remegő hang.


Az őr vicsorgott rá, hogy " Légy férfi egyszer, hogy nyöszörög földrengés, vagy..."


Nem derült ki, mi az őr volna, hogy Ingram, mert a pilóta a düh, megfordult, Rivnenskaya fejét annyira, hogy a Luger is állítsd be, lődd le a gmu keresztül a védtelenül maradt a szeme. Elfordult Pilar, visszapattant a falról, majd a földre esett. A kést ütött ártalmatlanul el.


Pilar bámult rám egy sértő kifejezés. "Hagytad volna, hogy levágják a torkom, mielőtt feladta a fegyvert, nem?" - mondta.


"Természetesen," mondtam. "Ha nála volt a fegyver, hogy te meg én halottak leszünk."


Ő bólintott lassan. "Igen, ő, azt hiszem, igazad van. De még a... " megrázta a fejét. "Te vagy a király. Hogy a frászt hozza rám."


"Majd felmelegítjük később," mondta gyorsan, majd megfordult, hogy a pilóta. "Most, Ingram, vagy elvisz egy olyan helyre, ahol akkor vedd fel a bőröndöt, hogy figyelembe, hogy Torio."


"Úgy érted, Gisov rejtekhelye?"


"Ez igaz. Hol van a teremben?"


"A hegyekben a határon Venezuela, Brit Guyana. De ő soha nem lenne képes a földet ott a sötétben. Nem, ha elég keményen.


Megnézte az óráját. "Ha most lelépsz, legyen fényes


amikor odaértünk. Pedig Ingram, ha véletlenül pont a rossz irányba, nem lesz bezárva, Hat lábnyira a föld alatt örökre..."


"Nem vagyok sem bátor, sem hülye," felelte. "Pontosan azt teszem, amit mondasz."


"Ez jó, Ingram. Lehet, hogy még él, hogy írjon az anyád a kellemetlen részleteket."


Pilar, aki ült csendben az oldalon, felszólalt. "Nick, úgy hangzik, mintha érkező Odin helyen."


"Őt" - mondtam. "Ez a szál a várólista, így valószínűleg ott lesz a tűzijáték. Egy nő is lehet kellemetlen ."


"Nem," mondta, szétteszi a lábát határozottan. "Már eddig együtt, de most már nem maradt. A sokat segített neked, nem igaz? "


"Ez igaz, de ..."


"Vigyél magaddal, Nick," mondta. "Tudok lőni, mint te, de két pisztoly, s a kettős esélyünk van a sikerre. Ez sokat jelent nekem, querido "


Egy pillanatig nem tudtam dönteni.


De mi van, Pilar azt mondta, van értelme. Volt egy tapasztalt szakember, keményebb, mint a legtöbb férfi. Ő pedig tudta, hogy feláldozható, hogy ha szükséges, Bagoly küldetés áldoznák fel neki.


"Akkor menjünk!" - mondtam. "Mivel nem használja a Jeep, hogy gyere vissza, hogy a város, előáll az elosztófedelet, hogy ez nem haszontalan, hogy bárki, aki hasznosnak találja." Nem tudott segíteni, de add, " tudod, mi az a forgalmazó kap?"


A telt ajkak ívelt be egy kissé gúnyos mosoly. "Igen, querido, én tudom, forgalmazó, sapkák, valamint sok más dolog, nem fogod elhinni."


Neki, vigyorgott a reuma. Jó. Meg lehet adni a barátunk újra kopogtatnak, hogy őt aludni egy ideig.


"Sietek" - mondta, majd elvette a 38-as tőlem, s sietett el.


Odament a walkie-talkie, összetört a padlón, amíg az ügy nyitotta meg, majd megsemmisítette a bátorság, a fenék, az őr puska. Ez alatt a durva eligazítás, láttam, Ingram, annak ellenére, hogy nagyon jó fiú volt, s nem volt nagyobb veszélyt jelent, mint egy fogatlan fekete kutya egy kötelet.


A Torio azt mondta: "a munka egy darabig, aztán mehetsz vissza Willemstad. Ez egy hosszú út, de lesz ideje gondolkodni, hogyan lehet a legjobban megélni. Berry vízvezeték, " mondtam.


Alig mosolygott. Nem sok humorérzéke.


Pilar vissza az adagoló fedelét, amely átadta nekem egy ál meghajlás. "Aki nem ébred fel dél előtt," mondta. "Aztán majd az lesz a baj, hogy nincs annyi aszpirin lehet gyógyítani."


"Rendben, Ingram,"azt mondta, hogy" menjünk a tiéd a helikopter." Akkor hárman vánszorgott le a nyomvályús úton a vár helikopter.


Fejezet tizenkilenc


Ingram úgy tűnt, hogy a főnök, mint ő vette el a kormány a helikopter, majd felszálltunk az éjszakai égen. Mi, kelet felé pedig kissé délre, hamarosan indul a fények Curacao mögöttünk. A kis sziget Bonaire is csúszott el, s egy ideig csak a fekete Karib-Tenger van alattunk pedig a csillagos eget.


Hamar elkaptuk a fények Caracas aztán elsétáltunk a part mentén a Venezuelai egy darabig.


"Azt mondják, ez a hegy rejtekhelye, Gisov nehéz megtalálni" - mondtam.


"Szinte lehetetlen," Ingram mondta. "Nem légitársaságok repülnek át ezt a helyet. De ha ők, akkor soha nem láttam. Épületek épülnek szerte az aka narancs-barna rock-hegység. Az ego szinte láthatatlan a levegő mintavétel. Nincsenek utak rá. Minden felszerelést kell szállítani, repülővel. Zhizov alkut kötött az egyik Dél-Amerikai kormányok, nem tudom, melyik, rakomány szállítására. Az volt a feladatom, hogy a közlekedés VIP kétágyas szoba ezeket a bőröndöket. Ha nem tudod, tájékozódási pont, hogy az vezetett engem, én soha nem találta volna meg ezt a helyet, egyedül."


Elhaladtunk Trinidad balra fordult dél-fej belvízi keresztül a mocsaras terep az Orinoco-Delta. A keleti égbolt kezdett, hogy könnyítsen, valamint a részletek a föld lett látható, mint mi ' alig kapott levegőt a hegyvidéki terep ismert, mint a Guyana Felvidéken.


Aztán volt, hogy magasságot, valamint Ingram beállítani a pályán a fő rotor, hogy egy mélyebb, egy hajtásra a hígító levegő. Stahl nap fényesebb, de a magas felhők nem mutatta jelét szétoszlott.


Egy hittem volna, hogy szándékosan kerülte a fejemben. Ez volt az a nap, hogy a New York-meghalnék, ha nem tudtam leállni.


Ingram meglökte a vállam, félbe a gondolataimat. Mutatott előre a rock formáció, mint az egy a forma, a felemelt ököl, amely egy obszcén tisztelegni.


"Látod ott előttünk?"a pilóta kiáltotta a hang a motor. "Ez egy mérföldkő, hogy a pilótáknak meg kell felelnie. Hívjuk Ujját Hegy. Csak túl van egy kis sziklás völgyet, ahol Zhizov felverték a házat.


"Mi az esélye, hogy ők majd lövöldözni kezd, amint meglátnak minket ebben?"


"Nem hiszem, hogy ez valószínű. Ingram úgy tűnt, hogy a bátorságot, a levegőben, hogy a gmu hiányzott a földön. "Vannak győződve róla, hogy a biztonsági itt, mint a követség jelentette, jönnek-mennek, elég gyakran. Ha valahogy megtudja, mi történt


nem kellett volna bármilyen probléma leszállás Curacao."


"Rendben," mondtam.


"De ez még csak a kezdet. Amint meglátják, te vagy az a hölgy, elszabadul a pokol.


"Tudsz adni egy ötletet, hogy a fizikai elrendezés, hogy ez a hely?" Megkérdeztem. "Hol Zhizov központja jött? Hol a tudós Varnov végezni a munkáját?


"Nem," Ingram-mondta, majd rám nézett gyorsan, mint ha róla, az az őszinteség. "Hinni nekem, azt mondtam volna, hogy most, ha tudtam volna. Én csak maradj a helikopternél, amíg valaki kap ki, vagy leül, vagy amíg a terhelés, amit akarnak vinni."


"Mi van, ha azt akarod, hogy átadjak egy üzenetet?"


"Adok az ego, hogy a biztonsági őr a helikopter leszálló helyre. Ki fog jönni velünk találkozni. Ő lesz az első, hema kell foglalkozni."


Összegyűjtöttük egy kiugró hüvelykujj a rock and kezdett leereszkedni egy szűk kanyon, a meredek sziklák minden oldalról. Még akkor is, ha nem akarod, hát nem látod az összes épületek durván köré épült, sziklák. Számoltam négy meglehetősen nagy épületek, egy kicsi, közel a sík földön voltunk, csökkenő. Alacsony, sziklás gerincek, valamint sziklák tele az egész területet, de még csak halvány nyomait utak összekötő épületek.


Miközben néztem, egy férfi jött ki egy kis épület, közel a helikopter-leszálló, majd ránk nézett. Vitt egy puskával a vállán.


"Ez egy biztonsági őrt," Ingram mondta.


"Ő az egyetlen?"


"Ő az egyetlen, akit valaha is láttam. Lehet, hogy mások ."


Pilar azt mondta neki: "Szállj le, szem elől." Miután ő vette fel a helyzetben, ő is láthatatlan által Stahl.


"Amikor leszálltunk," mondta Ingram, " hagyd, hogy a biztonsági őr gyere közelebb, nyisd ki a nap."


"Mi van, ha nem tudok ego itt?" a pilóta kérdeztem idegesen, az ego bátorság a levegő kezd elpárologni.


Nagyon igyekeznek, " mondtam. "Mintha az élete múlna rajta. Mert, Ingram, egy régi barátom, ez igaz.


Gondosan landolt egy kis tisztáson, majd Ingram megoldása kutatási probléma a motor. Mint a nagy rotor megállt, a férfi, a puskával kiáltott valamit onnan, ahol állt, húsz méterre.


Ingram tolta nyissa ki az ajtót, kiabáltam, hogy " van valami általános."


"Nem tudod?" a gárdát hívta vissza. "Hozz."


"Nekem szükségem van egy kis segítségre," Ingram mondta. "Ez túl nehéz nekem."


Csend volt. De aztán hallottam, bozontos léptek át a kavics felénk. "Tudod, nem lenne szabad egy porter," az őr panaszkodott. "Kell-"


Ő hirtelen megállt, mintha látna minket. Tudtam, hogy gond van, amikor hallottam, hogy az eltéveszthetetlen hang a védőburkolat eltávolítása a puskáját bekapcsolta a börtönben. A Luger volt kész, de végzetes lett volna megkockáztatni egy lövés most pedig figyelmezteti az egész legénység. Ehelyett nyomtam le a karomról, s Hugo beleesett a palm. Egy stiletto tükrözött őt, s ő tartotta a pengét között hüvelykujj mutatóujj, mint ő gyorsan felmászott az ajtón. Az őr emelte a puskát, a kardot-ben készült az ego irányba.


A stiletto átfordult a levegőben, mielőtt a penge lépett be a férfi nyakát. Tett egy hang, mint egy rekedt suttogás, két lépést hátra, majd a földre esett, vér ömlik le ego torkát.


Pilar ugrálna a helikopter. Ingram nézte a halott ember a pilótaülésben.


"Most mi lesz?" Pilar kérdezte.


"Most megyek, osonok be, fedezze fel ezt a követ falu. Te itt maradsz nézni Ingram. Ha visszakapom, lehet, hogy a futás, de kell valaki, aki helyettesítsen.


"Jól van," mondta egy szelíd megállapodás, ami nagyon meglepett.


Megcsókolta könnyedén, majd lehajolt a halott őr, rángatta a stiletto távol a torkát, majd letörölte a penge tiszta. Ego vissza, hogy a tokot a alkar, akkor mászott át a sziklák között, elkerülve az út vezet ki az őrségben.


Eszembe jutott, hogy én láttam meg, ezt a helyet a madártávlatból, rohant felé a legnagyobb épület. Úgy tűnt, logikus azt feltételezni, hogy ez lenne a székhelye a művelet. Fekszem egy kis gerincen, hogy nyílik egy út, ami oda vezet, hogy egy hosszú, alacsony épület neve a laktanyában. Ahogy nézte, az emberek durva kék ruhát, munkát caps költözött ki a kijárat felé. Fegyvertelenek voltak. Mások tokban volt a pisztoly, a barna Szovjet katonai egyenruhában, piros szegéllyel. Túl a laktanyában, észrevette, hogy egy nagy, négyszögletes épület, hogy ő volt az első célpont.


Őt kihallgató hagyta a pontról aztán elsétáltunk óvatosan körül a kunyhók, hogy a pont fölé. Olyan, mint a többiek, csak akkor, körülbelül hat méter magas, de kitalálta, hogy a belső tér leszállt a föld alatt. Hangokat hallottam, majd térdelt le, hogy figyelj, hogy a keskeny-szellőztető rendszer.


"Te küldted nekem, Általános Zhizov?" Volt egy fiatal hang-energikus, katonai.


Zhizov válaszolt egy olajos-sima leereszkedő intonáció. "Küldtem, Őrnagy úr Rashki, mert nem kaptam egy üzenetet a kijelölt időben Ezredes Gorodin. Így azt kell feltételeznünk, hogy nem lesz elérhető számunkra során a végső szakaszában a művelet. Szükségem van a helyettese,


ő téged választott ki."


"Megtisztelő, Tábornok."


Mondja, Őrnagy úr, ön teljesen járatos a terv?"


"Igen, uram. Képzeld el, hogy nukleáris robbanószerkezetek hét Amerikai városokban, valamint a legfrissebb készülék került a Panama-Csatorna. A nevek, városok, valamint a pontos helyét a teljes neve ismert, csak te meg egy Amerikai tudós ."


"Nagyon jó, Rashki. Tudod, mikor az első bomba a tervek szerint megy le? "


"Ma, uram." Megeszi a torkát zavartan. "Vannak olyan pletykák, az egész tábort, uram."


"Igen, ez nem titok; a mechanizmusok nyilvánvaló. Neki, elmondom, hogy az első Amerikai város, meg kell semmisíteni, az New York. Mivel az ih kormány nem fogadja el a feltételeket, Dr. Varnow felrobban az első Rivne bomba négy óra múlva."


Megnézte az óráját, a nagy megkönnyebbülés. Volt egy jeges félelem, ahogy megkerülte a Venezuelai égen a hajnal, New York, talán még akkor is már elhangzott a pokoli lángok egy nukleáris robbanás.


Amíg azt hitték, hogy az esélye ellenem, borzongató morgás visszhangzott körül a gépről.


"Ó, látom, a kutya barátok vagyunk ébren," Zhizov doromboltál. "Ne aggódj, Őrnagy, amíg mindent én irányítok, nem fognak bántani. De egy szót sem, meg fognak ölni másodperc." Zhizov lelkes nevetés volt utánozni a meggyőződve Raschke. "Ezek a vadállatok által két leghatalmasabb erő a világon, Nagyobb," Zhizov folytatódott. "A félelem, gyűlölet. Ne feledd!"


"Igen, uram", a Fő válaszolt bizonytalansági a vicsorog a vadállatok.


Elköltözött a ventilátor, majd leült, nézte a járdák, az épületek között. Először is, kellett egy nyom, hogy Knox Vornow gyilkosság, ami a legfontosabb, hogy az egész gyilkos ügy.


A munkavállalók telt el önállóan, párban. A fegyveres katonák, az ih dacos szem boldognak tűnt, hogy a pont a közöny. Talán, mint Ingram már utalt rá, jöttek, hogy hanyagul feltételezzük, hogy ih biztonsági ilyen helyen sebezhetetlen.


Egyértelmű volt, hogy nem kellett volna szabad mozgását. Így várta a következő munkavállaló átadni alá esik a háta mögött. Ego megütötte a Luger ,majd elernyedt a karjaimban. Ő gyorsan húzta által ego a sziklákon, majd hallgattatni örökre az ego.


Lelépett a kék kezeslábas volt rajta, s húzta ego át a ruháját. A nadrág egy kicsit rövid volt, de egyébként jó a méret. Felvette a kalapját, majd megnyomta a napellenzőt, hogy a homlokát. Megfelelő távolságból, át észrevétlenül. Miután elbújt a munkás teste két hatalmas sziklák, elindult vissza az ösvényen, majd követte. Hallottam, bozontos hang mögöttem. Ő bement egy alacsony ajtó, ami úgy nézett ki, mint egy raktár. Térdelt le mellé, háttal az ösvény, pedig hegedült, a fogantyú minden nap, mint ha ellenőrzése hibás zárat.


A meleg illata, a kaját elérte az orrlyukai, mint két munkások megállt, hogy habozik az út mögöttem.


"Nem hiszem, hogy ki kapja a reggeli szállít," mondta az egyik körül őket. "Egy Amerikai, ugye? Egy tudós."


"Természetesen," mondta a másik. "Ő a díszvendég."


"Mi volt ez a reggel, amikor eszünk a szokásos szemetet?"


"Friss tojás, sonka, pirítós, érett paradicsom."


Az első munkás felsóhajtott kifejezetten. "Imádkozom, hogy nem lesz hab, amíg elhagyjuk ezt a hegyet a purgatórium élni, mint az emberi lények többé. Hogy irigylem jó Eda, a nők pedig, hogy az Amerikaiak élvezni."


"Ez az idő közel van, elvtárs. Ma kell lesújtani az Amerikaiak."


"Ha így van, akkor ma ünnepeljük. De most mennem kell."


Ahogy nézte, a két férfi követte egy közeli út, elágazó le a bal oldalon, míg a másik, kezében egy tálca ételt, folyamatos gyaloglás nyíltan. Hagyta, hogy a gmu gyalog az ösvényen, majd követte, amely az arcát, az kap.


A férfi nem fordult meg, úgyhogy követtem egy-egy nagyobb épület állt, hogy eltekintve a csoport az épületek. Ment pár lépést, kinyitotta az ajtót, majd eltűnt át, adott neki egy pár másodpercig, aztán ment keresztül ugyanaz az ajtó.


A felfedezés az volt, hogy ezek az épületek voltak ásott sokkal mélyebb, valamint a kész sokkal alaposabban, mint ahogy ő elképzelte. Ih Egy jól megtervezett design jelzi, hogy egy hosszú előkészítő időszak.


Volt egy hosszú folyosón a fal veszi körül, sima kő, ami finoman ívelt egy ív. Bár nem láttam a munkavállaló, ő hallotta bozontos egója előttünk. A folyosón égett, elektromos fények, rendszeres időközönként, de nem volt kétséges, hogy egy erőmű volt ott.


Aztán eszembe jutott, hogy néhány évvel ezelőtt a szóbeszéd járta, hogy egy orosz bázis volt, hogy készül valahol Dél-Amerikában. Ez volt a Kubai válság idején, például, a későbbi elfáradni, ilyen pletykák halt meg. Most kiderült, hogy az adatbázis egy tény. Valószínűleg elhagyta a hivatalos orosz rezsim, de újra által a Helyi, illetve ego párt, mint egy rejtett központ ih műveletek.


Végig a folyosón, a


Csak azért mentem át egy ajtó. Úgy tűnik, nem volt sok szobák, mint kellett lenniük, faragott tömör sziklán. Hangokat hall előre, megállt hirtelen.


"Hoztam egy királyi reggeli, Felség' ego." Ez volt az étel futár hangját, tele szarkazmus.


"Csak kiszállítjuk edu hagyni idióta megjegyzéseket." A válaszadás hangja kemény volt, illetve üzletszerű ."


"Mi az az Amerikai csinál ott?" a munkavállaló kérte. "Készen áll egy különleges nap?"


Most, hogy lassan halad, az ívelt fal, hogy nézd meg a folyamatok, elérte azt a pontot, ahol láthatta a menet a folyosón. Egy katona, egy lenyűgöző fekete bajusz állt ott, őrzi a hatalmas ajtót. Elvette a tálcát a munkavállaló falja a szája előtt, mondván, " Ez nem más, mint a szokásos, kivéve, hogy hajnalban kelt fel ma reggel. De nem tudom, mi van a fejében."


"Nem, nem hiszem. Nos, a legjobb, a legrosszabb számomra. A reggeli az idegesítő kását.


Sietett vissza a folyosón, ahogy jött. Most, hogy már tudta, hol Barnabás, meg kellett találni a módját, hogy kell neki. Míg töprengett, hogy ez a probléma, én is elkerültem a jeleket, de már túl későn láttam, hogy egy alak közeledik a távolból. Láttam az alakját, hogy ez volt az egyik katona.


Véletlenül, mint ha valamit elfelejtettem, fordult vissza. Hívott engem is, de volt, hogy játszott süketnéma. A kanyarban, a látvány, a katonák, versenyzett vissza a szentély Varnova. De a " bozontos jött ebbe az irányba. Elhallgatott. Az oktatási szállítási munkás visszatér, majd egy másik katona az ajtó a Pajtában.


Ő gyorsan meggondolta magát, s rohant az egyetlen ajtó a folyosó végén.


Az ajtó zárva volt, így elmentem alatt a munkavállaló overallt a percet, majd talált egy vékony, rugalmas szalag acél. Ez az eszköz erősebb, rugalmasabb, mint egy hagyományos darab műanyag, de gyorsan működik egy egyszerű zárat.


Mint a munkás még mindig közeledik az egyik oldalán, a katona, a másik, vele, aztán nyisd ki az ajtót, majd rohant be.


Fejezet húsz.


Néhány másodperc múlva, a fényűző belső szobából jött össze. Nem voltak durva felületek, nem tompa színek. Puha textúrák-párnák, kanapé, ágy, nyugágyak-mind a farsangi szivárvány árnyalatú.


"Legalább kopp," egy tisztán női hang azt mondta valahol, hogy a bal.


"A nagy tudós kellett korán kelni ma," egy másik hang azt mondta a másik oldalról.


Ahogy a szemem hozzászokott a félhomályban, az övé, azt találtam, hogy a hang nem volt egy sor, a szatén ágyak, párnák, a mélyült ovális, mindkét oldalán a szobából. Ahogy nézte, kócos szőke fej jelent meg a balra vagy jobbra, majd testületek által, hogy úgy nézett ki, mint egyetemi cheerleader szoftver. Szőke szám volt rajta egy rózsaszín hálóing elég rövid ahhoz, hogy hagy kétséget afelől, hogy megszületett szőke. A kettes számú viselt hárem pizsama, hogy átlátszó ahhoz, hogy erősítse meg, hogy ő is egy igazi szőke.


"Remélem, nem zavarom," mondtam.


"A neve Terri" - mondta szőke száma egy rózsaszín termés tetején.


"Az a neve, hogy Jerry" - mondta a második ember a hárem pizsama.


"Mindkettő írt egy "én"." Terri kifejtette,


"Fontos információk" - mondtam.


"Ikrek vagyunk", Jerry javasolt.


"Egy másik megdöbbentő felfedezést," mondtam.


A lányok az ágyból, majd jött az oldalon.


"Soha nem láttalak," Terri mondta.


"Te nem tartozol ide, ugye?" - tette hozzá Jerry.


"Te jöttél, mint egy vihar," Terri mondta. "Azt hiszem, hogy üldözik, s azt akarja elrejteni. Milyen jó!"


"Te nem vagy rendőr, ugye?" - mondta Jerry. "Nem tudjuk elrejteni a rendőrök."


"Nem vagyok zsaru," ih biztosított neki. "Hogy ki vagyok, mit csinálok, túl sokat magyarázni, kevesebb, mint egy órát, nem volna harminc másodperc. De azt elmondhatom, hogy én vagyok az egyetlen ember a környéken, a jó fiúk - én nem viccel egyáltalán - a segítségedre van szükségem ."


Abban a pillanatban, hallottuk a hangokat, majd ment, hogy figyelj az ajtóban.


"Miért kérem, jöjjön vissza, amikor hívtalak?" Ez volt a hang, az a katona volt, aki kiabált velem a folyosón.


"Nem tudom, miről beszélsz. Csak ejtették ki a reggelit. Nem láttam, csak most, " a munkavállaló válaszolt.


"Te sétáltunk egy perce még itt, aztán megfordult, s ment vissza."


"Nem ő az."


"Senki nem jött veled?"


"nem. Kérdezd meg Yuri a professzor ajtót. "Én fogok. Fogok változtatni az ego. De ha hazudsz, nem számít. Menjünk, elvtárs! "


A hang egy munkavállaló lépteket a folyosón. Kulcs a gyűrű az ajtó előtt.


A odabújt nyögés a végtelenített oldalon a nap, Luger a kezében. Az ikrek nézte a fegyvert széles búzavirág-kék a szeme, aztán egymásra néztek mosolyogva a frusztráció. Hogy kisgyermekek keresztül ih kis agya ezen a ponton, azt jelenti, élet vagy halál egy csomó ember.


Az őr kinyitotta az ajtót nyitotta résnyire.


"Nos, hát, lányok, korán kelni," mondta.


"Mi ez?" Terri mondta.


"Fel tudunk jutni, amikor csak akarjuk," Jerry ki.


"Fel-le, föl, előre.


Nos, ez az egész élet, " az őr felhorkant.


"Aki körül minket akar beszélni ma reggel?" kérdezte Terri.


"Vagy mindketten újra?"


"Szükségünk van erre, kell valami más. Ő volt a reggeli, meg a munka az első. Akkor eda -, mind a nők a desszert ."


"Akkor mit csinálsz itt, Marcus?" "Nem léphet be a szobába, kivéve, ha a professzor úr küld, hogy hozzon nekünk."


"Keresek egy embert," azt mondta, apologetically.


Emu-válaszolt a lányok kacagtak.


"Azt hiszem, láttam egy munkás a folyosón," Marcus folyamatos rawly. "Valaki, aki nem tartozik a csapat. Én azt hittem, hogy jöjjön ide."


"Nem láttunk egy embert," Terri mondta ártatlanul.


"Nagy csalódás", Jerry ki disgustedly.


"Én nem vagyok ott az emberek, akik látják a szellemeket," mondta Marcus. Hallottam egy bizonytalan lépést előre. "Ez lesz egy ideig, mielőtt a professzor befejezte a reggelijét, majd küld egy körül. Mivel ő már itt van, talán szórakoztatják a másik fél egy kicsit ...


"Határozottan nem!" Terri vágott. "A szerződést, azt mondja, hogy azért vagyunk itt, kizárólag a Dr. Varnov. Figyelmeztettek, hogy ne játszani másokkal."


"De hiszem, gondosan," Jerry mondta mérgesen.


"Ugratások," az őr azt mondta. Hátralépett, s a lány becsukta az ajtót. A zár zárva.


"Most már tényleg bajban vagy," Terri kuncogott.


"De vagyunk olyan jó," mondta.


"Kösz szépen, "mondtam, mire felhúzta a Luger vissza a tokba. Neki, kuncogott. "Talán találok egy kis idő, hogy fizetni. Igaz, hogy csak azért vagy itt, hogy... ööö... nem szolgálja Warnow?"


"Hallottad, amit mondtam, hogy Marcus, csak a szél - up játékok, egy Amerikai tudós," Terri válaszolt.


"Tekintve az a fajta ember, nem tart sokáig az idő," mondta Jerry, majd jött át nekem.


"Hogy érted ezt?" Megkérdeztem.


"Úgy érti, mi a jó lányok, mint nekünk egy ilyen helyen?"


"Valami ilyesmi."


"Mi válaszolt egy hirdetést egy földalatti újságja, San Francisco," mondta Jerry. "Kapcsolódó lányok akarom, utazás, izgalom, kaland."


"Nyilvánvalóan van a munka."


"Természetesen. Ott lehetett ötven többi lány, de megvolt az az előnye, hogy ikrek."


"Ez nem csak annyi volt," azt mondta, megjegyezve, ih nagylelkű formák.


"Én, mint te," mondta Terri.


"Fogadok, te is sokkal többet ér az ember, mint egy professzor," Jerry ki.


"Nem érdekel, ego szexuális tehetségek vagy ih hiánya," mondta komolyan. "De kiderült, hogy a legveszélyesebb ember a földön, egy fenyegetés, hogy az Egyesült Államok, mind az egész világon. Nem untatlak a részletekkel, de hidd el, semmi sem fontosabb, hogy a jövőben az emberiség most, mint nekem, hogy a Varnov laborjában. Ő pedig azt akarom, hogy a lányok segíteni ",


"Úgy érted, hogy én hülye akar lenni fontosabb, mint ez?" - mondta Terri, emelés a rövid hálóinget is magasabb.


"Ez?" Jerry közbeszóltazt, harapós, a csukló, az ő pizsamaalsóban, majd csúsztassa le a közepén a kerek combokat.


"Azt mondta, hogy fontosabb, lányok, nem több móka."


"Miért kell nekünk segíteni?" kérdezte Jerry. "Nem is illik ránk."


Egyértelmű volt, hogy a hazafiságot a humanizmus volt szó, hogy nem volt észrevehető ih elég jó fej. De anélkül, hogy ih segítségével, az esélye nulla.


"Ahogy a régi mondás tartja," a póker arcú férfi azt mondta neki, hogy " te meg rajtam, én pedig a tiédet."


Egy pár sugárzó mosoly, a tudás világított a szobában. "Úgy érted, meg fog?" az ikrek mondták kórusban.


"Ha tudsz nekem segíteni, hogy Varnov laborjában."


Bólogat, boldogan, elvették a kezét, majd elvezetett egy halom színes párnák, ahol gyorsan eltávolította a vékony takaró. Az egy szempillantás alatt, hogy meztelenek voltak, figyelembe véve a különböző csábító pózok között a párnák. Rájött, hogy Terri volt egy apró anyajegy bal melle alatt, ez volt az egyetlen módja, hogy mondd meg neki, eltekintve attól, hogy az ikrek.


Ez volt az egyetlen alkalom az életemben, hogy az övé volt a sietség, hogy befejezze, amit talán a legizgalmasabb dolog körül minden emberi műveletek. Így beállított egy új világcsúcsot eltávolítása annyi ruha, mint lehetséges, a legrövidebb idő alatt.


"Nagyon finom," Terri kommentálta.


"Tudtam, hogy van több, mint az öreg professzor," Jerry jóváhagyott.


"Gyere ide", Terri elrendelte, hogy " nyitva van köztünk."


Gyorsan kell a térdét, majd telepedett le egy klasszikus pozíció Terry több lelkes kis testét.


"A fagyöngy nem azt jelentette, köztünk, pedig köztünk" - mondta egy sóhaj, egy kis nyögés, hogy nem úgy hangzik, mint egy panasz egyáltalán.


"Nem baj?" Megkérdeztem, további megadása után a kapu paradicsom.


"Oooooooh," morgolódott.


"Felhívom játszik a jövőben" - mondtam neki, majd belevetette magát a szerelem alagút.


Hogy hogyan is kezdődött az egész, bár nagyon rövid idő alatt elfogadott egy végtelen számú torna jelent meg, amelyek többsége nem szerepel a házasság kézikönyvek.


Egy idő után, mi lett annyira elmerült egy másik barátom, hogy Jerry-mondta egy alacsony, szomorú hangon: "hát én nem nagyon szeretem játszani hetven."


Én került kínos helyzetbe beszélni, de fordult a fejemben, egy hatalmas erőfeszítést, megkértem


Ártatlanul: "Mit jelent az, hogy Jerry? "hetven játszani."


"Istenem, mindenki tudja, hogy" azt mondta, grumpily. "Hetven-hatvankilenc szemmel."


Ő volt megközelíteni neki egy levelet, s egy kis bíztatás, ő lett a harmadik partner egyik legösszetettebb, egzotikus, unalmas előadások emlékszem. Emlékszem, ez nagyon sok.


Ezt követően, ahogy ő kérte, hogy a ruha gyorsan, az ikrek úgy nézett rám, a boldog arcokat tarkított kis mosolyogva kacsint a hála. Jerry volt, aki azt mondta, egy hosszú, boldog sóhaj, Hogy"tudod, szerintem mi hárman egy fantasztikus pár."


De a gondolataim már foglalva azzal a problémával, Warnow a vállalatok. "Rendben," mondtam, " a vége a mókának. Most nézzük meg, tudunk-e találni a módját, hogy a szentély Nox Varn.


Ők bólintott, szinte kórusban. De nem volt az igazi érdeklődés az arcukon.


"Emlékszel a kis üzletet?" A ih kérdezte.


"Igen," mondta Terri, ráncolja a homlokát. "De veszélyes lehet segíteni."


"Azon kívül, hogy" Jerry ki. "Sokat kell veszíteni. Oni fizet nekünk még több pénzt, mint amit valaha láttunk életünkben. Ha innen elmegyünk, elmegyünk, hogy használni, hogy nyílt egy kis ruházati bolt."


Abban az időben az volt a határozott benyomásom, hogy az ikrek nem olyan hülye, mint ők tettette magát.


"Szóval, hogy nyitott egy ruhaüzlet, ha elmész innen" - mondtam. "Miből gondolod, hogy valaha is hagyja itt? Te vagy a fogoly, nem tudod? "


Terri megrázta a fejét, " nem Vagyunk foglyok egyáltalán. Jövünk, ahogy mi kérjük. Amikor már unod a bezártságot, sétálunk az egész házban. město. Senki sem állíthat meg minket ."


"Természetesen," mondtam. "Oda mész, ahova akarsz, mert nincs kiút körül ezt az erődöt, kivéve, ha a levegő. De mondd meg az embereknek, hogy szeretne leszokni a dohányzásról, kérdezze ih, hogy innen!", akkor tudom, hogy mit kellett volna régen -, hogy te is rabszolga láncra verve."


Most ih volt neki, hogy osztatlan figyelmet. Ih az aranyos izzó arc fordult komolyan, majd cseréltek riadt pillantásokat.


"Nem az életemet kockáztatom, hogy ide nevetni," ő sietve folytatta. Ezek az emberek el Amerikában az egész világ atomi erő. Ih bombák már elhelyezett gomb város, s készen áll, hogy felrobban egyenként, ha nem felelnek meg az ih követelményeknek ."


Megnézte az óráját. "Ha nem tudom, hogy Varnov, aki az egyetlen, aki képes aktiválni az eszközök, az első atombomba elpusztítja New York-ba, mind az ego lakosok mindössze két óra alatt."


Az apja bólintott, mint ők szeme tágra nyílt. "Igen, ezek tények. Azt akarom, hogy a lányok ne próbáld kényszeríteni ezt a hülye szőke velem tovább. Mert, eltekintve Varnov, aki kifogásolta, hogy az országban mi vagyunk az egyetlen három Amerikai közepén az ellenséges tábor.


"Nélkül, akkor soha nem jutunk ki élve."


"Ó, Istenem", Terri-mondta. "Miben segíthetünk?"


"Azt akarom, hogy ezt az eljárást alkalmazni, hogy a ketten a Warnes' lab, lakónegyedek, meg minden mást, meg vissza. Azt akarom, hogy te mondd, hogy mindent, amit ott láttam, hogy talán ad egy támpontot, hogy az ego műveletek. De gyorsan; ideje, hogy most menjünk! "


Mindketten elkezdett beszélni egyszerre. "Várj," - mondtam, " Terry, gyerünk."


"Egy biztonsági őr" - mondta. "De Marcus szolgálatban a legtöbb időt. Alszik a kis szobába, a professzor ajtót, hogy úgy néz ki, tömör acélból. Ő az egyetlen, aki lát minket, oda-vissza. Megnyomja a riasztás gombot, majd Varnov megy, a másik oldalon az ajtót, kinyitja, beszél keresztül egyfajta vas rács. Nincs meg a kulcs, hogy ezt az ajtót; nyomja belülről - a professzor soha nem mondja meg, miért ."


Jó. Valami mást is?" Úgy csattant. "Mi van benne?"


"Amikor bemész," Jerry azt mondta, hogy " majd az irodában egy asztal, meg egy telefon. A hely csupasz, nincs más bútor. De vannak iratszekrények. Egy nagy bekeretezett térkép az Egyesült Államok lóg nyög, közel egy széket. Egy másik ajtón keresztül vezet az office b ...


"Várj!" Terri megszakad. "Van egy fal mögött biztonságban ezt a kártyát. Nos, nem egészen biztonságos. De egy négyzet zug.


"Honnan tudod?" Sl-kérdeztem.


"Mert egy nap, amikor jön, akkor én láttam. A térkép vették ki a szarból, de feküdt a padló alatt, ez a lyuk a nyög például egy négyzetméteres. Warnow volt papírokat szét az asztalon, hogy ő lehetett olvasni, miközben ő már várt rám. Azt hiszem, elfelejtettem, hogy a papírok el fedezze město egy térkép.


Ő is vigyorgott. "Vagy azt hiszi, hülye vagyok, hogy tudom, a különbség a között, hogy egy nyöszörgő lyuk pedig-tudom-mi. Mindegy, úgy tettem, mintha nem venném észre, de én nem voltam különösen kíváncsi voltam abban az időben. A következő alkalommal, amikor ő elküldött engem, a térkép még mindig ott volt, nem a papírokat."


"Hogyan megkülönböztetni?" Kértem, hogy erősítse meg a tanult hiszem.


"Van egy anyajegy itt," mondta Terri a leghalványabb nyomát egy mosoly, rámutatva, hogy a területen, a bal melle alatt. "Amint látja, hordjuk a különböző jelmezek megkülönböztetni minket."


"Rendben, Jerry, menj csak. Mi van a szomszéd szobában, az irodában? "Nos, ez tényleg egy nagy szoba elválasztva egy függöny.


Az egyik oldalon van egy ágy, egy pár darab bútor, valamint egy fürdőszoba, amely közvetlenül csatlakozik az irodába. Másrészt, ne kérdezd. Én még soha nem láttam, de azt hiszem, talán valamilyen berendezés. Igaz is, meg az ágy mellett van egy másik, körülbelül ezek a belső telefonok.


"Hallottál már róla beszélni ezeket a telefonokat?"


"Csak most az egyszer. De volt egy olyan kétirányú beszélgetés, meg nem értett "


"Kétszer, amikor ő is ott volt, Gmu hívtak fel," mondta. "Nem értem, mit beszél sem. De azt hiszem, most már tudom ."


"Mondd el, Terry."


"Nos, úgy nézett ki, nagyon dühös. Ő olyasmit mondott, hogy " Nézze, ne menj rám, Általános, hogy ne fenyegessen. Ne feledje, hogy ha elmegyek, majd minden megy velem. Beleértve Moszkvában, egy tábornok, aki azért jött, hogy a konferencia két bőrönddel. De valamiért az egyik elveszett ." Aztán elhallgatott, majd azt mondta, " ez Nem jelent semmit, Tábornok?"


"Nem tudom, mi azt mondja, hogy a tábornok", azt megjegyezte. "De ez sokat elárul. Varnov van egy ilyen rendszer, hogy ha meghal, minden városban, köztük Moszkva, meghal vele. Nem csak hogy egy gonosz gazember, ő is kurva okos.


Az agyam fonva egy pillanatra, mint rendezve különböző aspektusait egy működőképes tervét. Akkor azt mondta, hogy " az egyik oldalon, az idő a legfontosabb tényező. De én nem látom. Tudok Marcus venni, hogy Ond. De nem kényszeríthetem Warnow, hogy nyissa ki, ha nem veszi a kezdeményezést. Ha még nem küldte Marcus után.


"Továbbá, nem tudom áttörni után megölése nélkül Markus, ki lesz nyitva áll egy nap, amikor Varnov egója látom. Mielőtt tudnék vigyázni Marcus, becsapta az ajtót az orrom előtt. Minden attól függ, hogy a lányok. Akárki jön, hogy neki ma, hogy tegyünk valamit az ajtón, úgy, hogy nem zár be teljesen, mégpedig úgy, hogy Varnov nem veszi észre őt. Már csak a csoda az idő ."


"Nekem van egy jobb ötletem," Terri mondta. "Az, aki megkapta a professzor jóváhagyási megy vele a hálószoba, szivattyúk fel az ego pedig összeköti őt az ágyba. Ő majd könyörög neki, hogy menjen a mosdóba. Ő ezzel nem lehet vitatkozni, tehát bezárkózik a fürdőszobába, lehúzás ki a vizet, akkor fut a tanulmány, majd megnyitja az acél ajtót. Aztán visszatér át az összekötő ajtót, majd felmászik az ágyra a Varnova.


"Zseniális" - mondtam.


"Addig is, meg kell szabadulni Marcus," Terri azt mondta: "várj egy nap."


"Adj még öt percet!" - mondtam. "Ő pedig azt akarom, Marcus, hogy csábította ide a többi lány, hogy ő is ügyelni gyorsan, hangtalanul által nen."


"Általában nem akarom, hogy mindketten a reggel buli", mondta Jerry. "De tegyük fel, hogy ő is tudja?"


"Ne aggódj, én készen állok, szinte semmit," az apja mondta.


Volt még egy figyelmes csend, aztán azt mondta, " Most már csak azt kell várnunk. De vajon meddig?


"Olyan, mint egy óra," Terri mondta. "Ez bármelyik percben itt lehet."


"Persze," mondta Jerry. "De ha ez ego nagy nap, hogy törölje ki a New York-i, lehet, hogy ideges, de a fenébe is, nem fog aludni akarok."


"Jézusom," Terri felsóhajtott.


Nem mondtam neki semmit, mert a nagysága a kérdés, hogy a potenciális katasztrófa a válasz túlterheltek az agyam.


Huszonegy


Volt valami fésülködő asztal, egy sötét szoba sarkában, majd leültem rá, teljesen ki vagyok zárva a fény. A perc pipa által a végtelenségig, de a szűk, izmos izmok könyörgött a megkönnyebbülés. Végre felkelt. Hülye voltam, hogy maradjon ilyen kényelmetlen helyzetbe, amikor is lehet hallani a figyelmeztető hangot, egy gombot egyszer egy nap.


Fél óra telt el, mikor ő úgy ítélte meg, hogy a reuma, a hatalmas dugóhúzó eltávolították, Varnov hittem, komolytalan szórakozási koncentráljunk a nagy ügyek a nap, a kezét, készen arra, hogy küldje a jelet, hogy robbantani a New York-ban. az égbe. Ha az utolsó órában, hogy az elnök nem dönt, hogy a kockázat nemzeti pánik hagyják el Manhattan, a sors, a sok ember a kezemben volt.


Várta őt, küzdött egyre nagyobb a rettegést, kiszámítása a megvalósíthatósági egy fél tucat alternatív tervek. Mind gyakorlati, valamint elég okos. De mindegyik jött egy halott vég - egy bevehetetlen acél fal köztünk Varnov.


Időnként bizonytalan, tompa hangokat lehetett hallani mentén az alagút folyosón. Elmosódott hangokat, a puffanást, nehéz láb, a clang fém. A lány hallgatott a lapos füle a falnak, de arról számolt be, hogy nem hallott semmi fontos, csak haszontalan fecsegés, mint a több ember, nyilvánvalóan a gyorsan telt el, mimmo.


Aztán, miután hosszú ideig csend volt, amikor kockáztatni, kétségbeesett trükk, nem számít, milyen őrült a kockázatot, volt egy türelmetlen kopogás az ajtón, majd rögtön a csörgő egy kulcs a zárban.


Volt már jól rejtett, amikor Marcus viharzott be a szobába, a professzor ágyasok, majd felkiáltott: "Te vagy az a Kis Miss Tégla," az Amerikai igényeket.


A szolgáltatások a kettő! A professzor őrizetbe, mert egy látogatás a feletteseinek, azt mondja, hogy ha nem jössz azonnal, ő tart el, hogy a tábornok a kutyák vacsorára.


"Ó, Istenem, ezek a kutyák megeszik szegény kis három harap," Terri azt mondta, az ő édes hangja. "Siessünk, mielőtt a professzor elveszíti a türelmét."


"Azt hiszem, értem, ego - menő, nem ego-meleg, kedves Terri," Jerry javítani.


"Felhívom ih ahogy én látom ih, drága", így válaszolt:,, majd rohantam az ajtóhoz.


"Ó, Marcus," Jerry felkiáltott: "tudtam, hogy gyere vissza, egy apró pillanatra, mielőtt szállít a húgom?


"Gyere vissza?" Marcus csattant irritably. "Miért?"


Magányos vagyok, én pedig egy igazi férfi kell, nem ez a fáradt, öreg csont.


"Hogy nem? Ez a helyzet most? Marcus azt mondta, a hangja remeg az izgalomtól. "Mit lehet tenni, egy igazi férfi, csak egy apró percre?"


"Tudna adni két apró perc?"


"Tudtam menteni egy csomó, de lehet, hogy van egy probléma."


"Nem mondom el. De nem hiszem, vállalom a kockázatot?"


Aztán egy szörnyű, bizonytalan szüneteltetése: "Igen, mindjárt jövök. Kevesebb, mint egy perc. Légy résen!"


Mintha egy felkiáltójel a megállapodás, az ajtó becsapódott egy puffanás. Aztán ott volt egy hatalmas vákuum csend.


"Ne vesztegesd nekünk egy második," Jerry mondtam neki halkan,"tartani elfoglalt!"


"Szabó, sosem tudhatod, mit ego hit", az azt motyogta, s guggolt le újra.


Marcus visszatért pár másodperccel később.


"Mint látható, a férje, a szerelmem," mondta Jerry.


"Én több vagyok, mint te valaha is lesz," mondta, hogy Vaughn egy ideges kuncogás. "De nem kell őr Warnow ajtaján, de nem vetkőztem le."


"Felejtsd el ezt a napot", Jerry válaszolt. "Egy vad elefánt-torony húsz méter magas, nem lesz képes megtörni, ha a belső szoba tele volt a padlótól a mennyezetig a mogyorót."


Nyilván Marcus túl messze volt, nem akart válaszolni. De egy perccel később már egy pár üzletszerű morog, amikor Jerry azt mondta, "Ó, Istenem, te vagy túl sok!", meg a lopakodott ki hátulról a fésülködő asztal.


A könnyedén, de gyorsan lépett előre a stiletto. A Bosznia-Hercegovina bíróság elítélt át őket egy pillanat, amikor emelte a fegyvert az ego fényes vissza. Jerry nyitott szemmel nőtt a szem elől.


Hirtelen, talán kéri, valami állati ösztön, vagy a Jerry riadt szeme, Marcus felemelte a fejét, s fordult a fele az enyém.


Tehát ahelyett, leszúrta a gmu penge a mellkasába.


Ego szája nyitva volt a szeme nyíltan hitetlenül. De aztán, sírj egy kicsit, majd egy szörnyű grimaszt, ő gyorsan elővett egy kést, s engedelmesen összeomlott a tetején, Jerry pedig megfagyott.


Az övé letörölte a penge ego egységes kabátot, majd vissza a fegyvert, míg Jerry, a legtöbb rémült arckifejezését, próbáltam hiába nyomja a holttestet nem. Ego megragadta a vállát rángatta, majd köpött a padlóra. Nézett ki a végtelen tér.


Gerry ült fel, majd letörölte a vérfolt le a meztelen test, a sarokban a lap, mint ő rám nézett, egy kifejezés, nem tudtam elég hely. Kivéve, hogy talán keverék volt, a csodálat, a hitetlenség, a közelében valóság kegyetlen halál, meg egy kis undor. E gyűlölt engem, a vér vagy a hulla, nem tudnám megmondani.


"Igen" - mondtam, mintha válaszol, hogy egy ki nem mondott dugóhúzó, " egy hang így történik. Ha nem sietünk, több millió másik, sokkal több ártatlan ember fog meghalni."


Aztán elment vele, nézett fel, majd a folyosó végén, hogy rohantál a hatalmas acél ajtó, amely Varnov, a távirányító eszköz volt a színfalak mögött.


Egy pár ideges, izzadt perc telt el. Aztán hallotta, hogy a kattintson a reteszt, majd kinyílt az ajtó csak résnyire. Elindult a hinta felé, de elkaptam az ego, majd összenyomjuk, épp időben, hogy egy pillantást vethessenek a Terri meztelen vissza, ami szinte rejtve a záró ajtót.


Becsukta az ajtót, halkan, majd körülnézett a szobában egy húzásra. Szerint Gerry leírás, nen volt egy szék, egy telefon, szekrények, egy nagy bekeretezett térkép az Egyesült Államok egy része, Közép-Amerika, hogy nem említette. Ment át a fiókokat, a szék, de zárva voltak. Készült egy másik át a vitrinben, az eredmény ugyanaz.


Megvizsgáltam a térkép. A gyűrűket, húzott piros tollal, filctollal, ment hét körül MINKET, városok, valamint a Panama-Csatorna. Célok megsemmisítése. A város egyik itt volt, Cleveland, de lehet figyelmen kívül hagyni, mivel az ego-pusztító bomba volt, elfogott a vámhatóság által. A térképen a városokat meg vannak számlálva, s azzal a kivétellel, Cleveland, voltak kivételes sorrendben: New York, Chicago, Houston, Los Angeles, San Francisco, Washington, DC.


Azonban észrevettem, hogy a főváros fennmaradt, hogy az utolsó, nem kétséges, hogy a kormány a lehetőséget, hogy a tárgyalásokat, amíg az utolsó óra.


A térkép felfüggesztette egy vezetéket egy erős réz horog. Ego volt hagyjuk, hogy megússza a bizonyosság, hogy, mint Terri azt mondta, ő is talált egy tátongó lyuk, vagy rejtekhely, ahol titkos iratokat elrejtett. De nem volt ilyen lyuk


A fal alatt van a térkép volt zökkenőmentes.


Eszembe jutott, hogy egy egyszerű hole-in-a-nyögés térkép nem túl ötletes a Varn tudós. Most kezdett kísérletezni a réz horog, csavaró az ego különböző irányokba, de a megállapítás, hogy szilárdan rögzített, mozdulatlanul. De nem egészen mozdulatlanul. Mert, ha a hook-húzta vissza, kattintott kissé. Azonnal, egy négyzet, részben a falat csúszott vissza egy hang nélkül, felfedve egy üveg tartalmaz egy kis bőrkötéses notebook, majd egy sorozat számozott rajzok, minden piros bekarikázott koponya az egész, ami számomra legalábbis, egyértelműen jelezte, hol van a bomba bőröndök, hogy a helyére nem került.


Ők meg a helyszínen, hogy, ha lenne egy megfelelő magyarázatot, amely az épület, amelyben a város a folyosón. Segítség nélkül, vagy más szerkezetben, a kinyomtatott nem volt értelme.


Bár úgy tűnt, hogy egy olyan korban ezekben a feszült, különben ideges körülmények között, egy pillantást az órám mondta, hogy csak két perc telt el. S mivel tudta, hogy Vamou élhet még tíz percet, vagy többet, amikor Terri figyelmeztették, hogy a szükséges idő volt, felemelt egy széket, s kezdett egy gyors tanulmány egy bőrkötéses zseb könyv.


Először a betűk, a számok pedig szereplő nen volt olyan egyértelmű, hogy a legtöbb ember, mint egy Kínai keresztrejtvény. De már megszoktam, hogy mindenféle rejtvények, pedig nem sok szerek a világon, aki olyan jól ismeri a művészet megoldása hozzáférési kódok. Hamarosan tudomást szerzett az Amerikai kód tudósok által használt, a Várnai korszak nen. Míg a kódot alapvetően elég egyszerű, ha valaki feltéve, egy csodálatosan okos matematikai képlet ego dekódolás, tudomásom szerint, még soha nem volt, csapkodott az ellenség belül vagy kívül az usa-ban.


Feldobtam keresztül a memóriám, de az elv kód ugrott be szinte azonnal. Talált egy toll, egy tulajdonos, az asztal mellett a notebook készült, gyorsan, röviden megjegyzi, megfejtése, valamint lerövidítése csak az alapokat a szöveget vagy számokat, beleértve a fej-halál telek. Ez tartalmazza a titkait Varn bomba felrobbanását eszközök aktivált egy self-powered stylus. Mikroelektronikai eszközök volt tervezték, a dollár méretű merevlemez mérete a bőrlebeny, hogy az ego képes leadni egy nagy teljesítményű emelt frekvenciás jel hatalmas távolságokra-egy eszköz némileg hasonló a szívritmus-szabályozótól, de sokkal kifinomultabb, robbant a bomba egyszerre másodperc után a Varns utolsó szívverés.


Ez a bonyolult, hihetetlenül kis távirányító eszköz volt írva, hogy "a Hozzáférési Kulcs" az első oldalon. A végső oldal cím alatt: HATÁSTALANÍTANI, volt egy sorozat öt számot, hogy mivel magyarázza a szöveg, volt a legfontosabb, hogy letiltása a teljes neve után is megkapták a robbanás a jel. Ezt a rendkívüli biztonsági frissítés fog kerülni az árukapcsolás a szívritmus-Warnow szívét.


De volt egy bökkenő. Miután a time-lapse jel, ami beindította a bombák küldték el, csak harminc másodpercem, hogy megszünteti a robbanások.


Gyorsan mentálisan fényképezett a számok, de várható, hogy az ih a képeket a bejárati falon az esze. Van egy szinte hiba-szabad memória, így emlékezett egy tucat számok nem egy valós probléma. Azonban ő írta a számok egy darab papír, ami gyűjtött, majd tegye le egy perc alatt.


Tanultam egy percig stylus egy lemezt, majd leírtam a helyét a bőrönd-a teljes nevét, különböző városokban.


Miután ezt megtette, a könyv megjegyzi, a átirata a lényeg, a többi szélesség. Beletelt öt perc, hogy írja le a dekódolt tényeket, mert nem szükséges, hogy közvetlen szakmai ismeretek a készüléket, ha lesz megszakítja Warnow gyilkos terv. Azt találták, hogy emlékszem-szinte mindent, ha én fel a részleteket írásban először. Mindenesetre, ha már a készülék rájött, hogy olyan könnyen kezelhető, mint a megható különböző iránytű egy ceruzával.


Most félrelökte a terveket, amelyek túl terjedelmes, az ih folytatni, a falba konténer, csattant a réz horog zárja be a lyukba, majd felakasztotta a térkép vissza.


Neki halkan a fürdőbe, majd odasétált a minap. Ferde közel hozzá, úgy hallottam, amiről azt hittem, hogy Varnov hangja pedig Terry veszi fel a hangot. Figyelmen kívül hagytam a beszélgetés, mint én húztam meg a luger ki a tokból, majd felvette a kilincs. De a lényege az volt, hogy Varnov bocsánatot kért, hogy sietett, mert a "sürgős kísérletek, hogy kell elkészíteni, azonnal", az pedig Terri könyörgött, hogy hé, még néhány percig a bájos professzor, aki egy ilyen nagy ember, hogy ő tette őt fojtani. több azonos.


Amikor az anyja lassan kinyitotta az ajtót, s megnézte, Knox Warnow, rajta egy fehér labor kabátot, a nadrágot, állt a profil rám, a kezei a vállán-Viszont, ha ő öltözött budoár viselet, úgy nézett ki, Emu, a szem, a hamis levegő. rajongás.


A Varns haja fekete volt, erősen szaggatott szürke. Volt egy kis félszigeten


karcsú funkciók, valamint egy karcsú test, amely úgy tűnt, szinte törékeny. Mielőtt a menyét, amíg a tekintete találkozott Ego fényes, zöld szem, hogy nem tartott érzelem, bár voltak kemény, csillogó, mint a smaragd, volt egy valószínűtlen veszélyt jelent a túlélés a legerősebb nemzet a világon. Nem hiszem, hogy van ember, aki képes egyetlen kört Terri, vagy az ikertestvére.


"Küldök neki, hogy a húgom ma este," mondta most. "Ott lesz valami, hogy megünnepeljük a drága pezsgőt, majd egy különleges vacsora. Aztán kiad egy hosszú, egzotikus éjszaka öröm együtt ."


"Kétlem, hogy nagyon sok, Varnov," emu-mondtam neki, ahogy belépett a szobába, a Luger . "Azt várom, hogy visszatérjen az Egyesült Államokban ma este, mint a fogoly."


Ego arcára esett a végrehajtás engedély zászló, mint ő felém fordult. Ahogy nyúlt a szavakat, mondta neki a " Terry, menj vissza a szobádba. Szeretném, ha a húga lesz öltözve, s vártam, hogy jöjjön érted."


Kinyitotta a száját, hogy mondjon valamit, aztán sietett el


"Tudom, ki vagy," Varnov mondta nyugodtan, az arca nyugodt. "Ez meglepi?"


Igen, de nem mondtam el neki.


Varnov süllyedt a hatalmas bőr szék, az ágy mellett, keresztbe tette a lábát, majd keresztbe a karjait a mellkasán. "Azt hiszed, Carter," folytatta a suttogta mosolyt, " hogy én nem vagyok készen egy ilyen helyzetben? Persze, hogy nem. Az soha nem fog ki ez a szoba, az életben. Ha meghalok, szinte azonnal a fél világ hamuvá lesznek."


"Tudom," mondtam. "Én dekódolt a titkos dokumentumokat, valamint a szabályok hiába. A számok 5-21-80-54-7 semmit eltérnek az ön számára?"


Az ego-mániás kifejezés lobbant fel, mint gyertya a szélben, de elment. Egy pillanatra, hogy szinte látom a fogaskerekek az ego-elme shift le, összeütközik élesen, majd átnézni a lehetőségeket.


Ő vállat vont, majd egy halvány, lemondó mosollyal. "Nos," mondta, " a végén, semmi sem számít. Minden ember, minden ostoba lények halandók, a szál kell."


"Egy nemes filozófia" - mondtam.


"Mi ketten" - folytatta -, hogy " egyedül a börtönben egy szobában által ellenőrzött, a sűrűsége a világ. Gondold meg. Gondolj csak bele! A kimondhatatlan hatalom a kezünkben tartjuk ." Tett egy kis szünet. "Tudjuk erőinket, hogy a világ ura együtt. Vagy el tudjuk pusztítani egy másik, egy újabb, a következő pár perc. Mi lesz? "


"Szükségünk van erre, valami mást kell kitalálnunk," mondtam. "Még egy rossz vesztes tudja, mikor vége a játéknak. Fogadja el a veszteségeket. Most adok harminc másodperc alatt dönti el. Gyere velem, hogy bíróság elé álljon, vagy halni ezt a széket." Személy szerint, remélem, a halált választod. Mert ez több, mint egy kis kockára a nyakam, hogy innen.


Varnov lassan bólintott, az ujjai egy kézzel görcsösen összegyúrjuk a vastag párnázott karját a szék. "Rendben, az övé pedig veled megyek," mondta. Ő unclenched a lábait, s úgy tűnt, hogy álljon fel.


De hirtelen meglökte a szék karfa. A felső puha része a karját azonnal bedobja a rejtett zsanér, felfedve egy kis világító konzol. A nen volt egy nagy piros gombot, egy kapcsoló segítségével, valamint a számozott tárcsa.


Amikor becsukta a palm le a gombot, lőtték át a gmu mellkasán. Azonban a másik kezével már nyúlt a tárcsát. Szóval, hogy én lőttem le újra. A kezem megremegett, aztán visszament a kapcsolót. Nem tudom, hogy ez volt a reflexív görcs a halál, vagy az utolsó emberfeletti erőfeszítés egy férfi, aki csak a második-re örökkévalóság; de meglepetésemre, a kéz továbbra is tartva, mint akkor húzta meg a váltáshoz.


A vékony kattintson követte a távoli tompa hangok a harangok, s a szirénák. Ha ilyen hangokat képes áthatolni ezen a hatalmas kőfalak, majd fél tonna acél ajtók, tudta, hogy kint, ebben a kommün a katonák, munkások, volt kiabálás, kongás, fül-megosztási segítséget hívni.


A terv az volt, hogy Warnow, hogy mondja meg, hol etette a döntő stylus, amely nélkül lehetetlen lenne, hogy megszünteti a robbanó jeleket a szívritmus-szabályozótól. De most, hogy meghalt, nem volt egy pálca, s az utolsó harminc másodperc volt ketyeg el. a legpusztítóbb több robbanás az emberiség történetében.


Vamov szeme hengerelt vissza a fejét, vakító halál, mint megnézte a kezét az órámat, odahajolt, feltépte az Ego kabátját, s majdnem ugyanazon mozdulattal tépte le a pólóját. Aztán ott volt a pálca; a felfüggesztették az Ego nyakát egy hosszú ezüst lánc!


Ego mellkasa csupasz, de megdöbbentő a vér. Őrülten, letörölte a vért a négy hüvelykes tér elrejteni, három oldalról határolja műanyag varrás. Odalépett az ujjai alatt, a szélén pedig húzta vissza a fedelet a elrejteni, hogy nyissuk meg a hozzáférési kulcs az ego spirális körül az apró, számozott kapcsolattartó pontok.


Kezében a tű olyan gondosan, mint egy idegsebész lehet sebészkést, megérintette a tű hegye az érintkezési pont, kiváltó elektronikus kombináció, hogy a jel egy bemelegítő jel.: Öt... huszonegy... nyolcvan... ötven-négy Hét!


Most a szeme, leesett az óra. Négy-három-kettő-egy-bogár


! Az ideje, hogy felrobbantsa, hogy elpusztítsák a városok, amelyek nem jött, volt négy másodperc alatt, mielőtt a raktárban. Pedig ez történt!


Vagy volt?


Lenézett a karját a szék. Fent a piros gomb volt egy felirat: ÖNMEGSEMMISÍTÉS. Kapcsoló felett a felirat: RIASZTÓ. Számozott tárcsa vizsgálta már. Ez volt írva, hogy "HIBA KÉSLELTETÉS" osztályozott, valamint a nulla hatvan perc. A mutató, amely Varnov nyilvánvalóan csökkenteni próbálja, hogy nulla, tartottak hatvan.


Hatvan perc alatt, mi? Fent a piros ÖNMEGSEMMISÍTŐ gomb, zöld brylev világít. Nem volt más gombot, hogy törölje az ideiglenes zár, szóval remélhetőleg kattintott ugyanazt a gombot újra. Semmi. A zöld saint tovább égni.


Hallgattam rá. A távolban, vészharangot, valamint a szirénák továbbra is hum hangosan. A lánc tollak dobtak át Warnow fejét, hogy a készülék egy percre, s rohant az ajtó, fegyverrel a kezében. Én rángatta az ajtót, aztán megijedt a fülsiketítő hang, harangszó, a szirénák. Jelentkezett, hogy az acél ajtó zárva volt, így senki nem léphetett felfedezni Varnow testét, majd szaggatott keresztül a biztonsági szobába, majd az alagútba. Először nem látott senkit, s sietett az ikrek hálószoba ajtaját.


Ahogy odaért, két katona puskával jött a kanyar, majd célba vette. Az övé feszül a kamera képernyőn, ahogy lőtt, de elvétette. A gondosan kilőtt kar lőtt a vezetést. Mivel zuhant le, a másik gyorsan visszavonultak a mutatók.


Kopogott az ajtón, s azt kiáltotta a nevét. Terri, onnan nézett hatalmas szemekkel, majd kinyitotta, hogy engedjen be, majd becsapta az ajtót.


Mind lányok voltak öltözve, jellegtelen, majdnem súlyos, szürke öltönyben. Volt egy pár kis azonos bőröndöket a nap.


"Felejtsd el," mondtam. "Azért vagyunk nehéz helyzetben, nem lesz túl gyors, hogy készítsen ih. Készen állsz?


Mindketten bólintott komoran.


"Van itt valaki valaha lőtt?"


"Apám azt tanította nekem, hogyan kell lőni célok körül a fegyverét," Terri javasolt.


"Jerry?"


Megrázta a fejét. "Mindig is utáltam a fegyvereket. De ha kell, tudok célozni, majd húzza meg a ravaszt."


Odament Markus ' elterült teste, s húzta az ego pisztolyt a tok. Terri ego adott neki. "Le kell lőni, hogy" az apám azt mondta volna. "Gyere, menjünk!"


Ih led óvatosan az alagútba. Az ébresztés leáll, majd a csend volt törve. Lefeküdtünk oldalra, hogy az első kanyarban az alagútban, összebújva akár nyögés. Ott mentem le mászott előre, amíg láttam, elmúlt az útjelző táblák.


Három méterre tőlem, egy visszavonuló katona állt a legközelebbi falnál, puska kész. Meglátott egy pillanattal később, majd lőtt a gmu a mellkasába. A cél az volt, magas, ebben a kínos helyzetben volt, hirtelen elkapta ego a szájban, a gawk szúrja egy pár elülső fogak előtt ego agya.


Amikor elhaladtunk mimmo ego szervek, a lány megállt, s nézett le a kifejezések undor. A katona volt az, kezében egy pisztollyal. Ő hajolt le érte, s átadta Jerry. Egy pillanatig csak bámult a fegyvert, mintha egy halálos fegyver volt. De aztán, egy vállrándítással, megkérdezte, hogyan kell használni, aztán megmutatta neki a telefont.


Most elindultunk a kijárat felé, körül az alagútban, hol volt, ellenőrzése rejtett katonák. Nem találtunk semmit, mentünk a nap brylev. Siettünk le az utat egy pár méterre pedig belefutottam egy pár katonák. a férfiak a munka a ruha fürgén felénk. Fegyverük nem volt, így ih nem próbálja lőni vele. Nem is nézett rám. de úgy tűnt, a lányok kíváncsian futólag.


Majd őt, eszembe jutott, hogy én is a munka ruhát, a férfiak annyira megzavart a látvány, a lányok, hogy nem néz rám figyelmesen. Talán sok volt a munkás, a modell, hogy nem mindegyikük jól ismert, hogy egy másik barátom.


Kikapcsolta az ösvény vezetett a lányok, fel a hegyre borították nagy sziklák, hogy menedékként szolgáltak, valamint menedéket. Amikor megállt a nagy kő, s nézett le ismét, hogy figyelnének, két egyenruhás férfi, egy viselt tiszti rendfokozatokat, jött ki a szikla mögött a puska hegyes nyíltan a tőlünk pár méterre.


Ő nem hallotta a hangokat, én meg elkaptam egy luger, így nem volt idő, hogy emelje fel az ego.


"Itt állok, most pedig áruld el, ki vagy," a rendőr azt mondta az orosz.


Szerencsére, nekem azt tanították, hogy a nyelvet a tökéletes folyékonyan, ő pedig gyorsan mondta az orosz: "én vagyok Borisz Ivanov, Nagyobb Rashki utasított, hogy escort ezek a lányok, hogy a magas földre, a sziklák között, ahol biztonságban lesz, amíg a veszély elmúlt."


A tiszt vigyorgott, nézett, egyenesen a szemembe, majd azt mondta, " a nagy Stahl nem küld egy munkás egy katona munkát. Mindenesetre, a találkozó a munkavállalók az én személyes feladat, pedig olyan a neve, mint Boris Ivanov nem volt a listámon. Nem emlékszem rá, pedig nem emlékszem, hogy az arcukat egy külföldi árnyalatú, nem kétséges, hogy Amerikai. Szóval, te leszel a Nick Carter vagyunk után. Nagy nehezen, mivel te vagy öltözve, mint az, aki körül minket." Ahogy a tiszt felolvasta ezt a meglehetősen hosszú vádirat, ellopott egy pillantást a lányok.


Ahogy a tiszt felolvasta a hosszú vádirat, ellopott egy pillantást a lányok. Ők voltak a homlokát, zavartan néz ki, az emberek, akik nem értik a nyelvet beszélnek, de ugyanakkor úgy tűnt, fél hülye, mint Terri nézett a könyörtelen orosz álláspontot, de nem is akárhogyan puska valami közel a pánik.


"Nyisd ki a jobb kezed," mondta egy kollégát, " csak dobd el a fegyvert a földre. Aztán jön velünk."


Után egy pillanatnyi habozás, mint a két férfi farkasszemet nézett unblinkingly a fegyvert tartotta a petyhüdt, ujjai nyugodt, valamint a luger a földre esett. A puha puffanás tett a leszállás után soha nem hallottam. A hang félbeszakította két mennydörgés tett közel egymáshoz, mint a keze hatalmas pofon a fülem.


Ahogy nézte egyfajta abszolút irreális, a tiszt lassan tántorgott vissza, egy szem a fejébe, zuhant a kő, elejtette a puskát, majd oldalra esett a földre.


Az ego az elvtárs, aki kapott egy lőtt sebbel a nyakán tört piros, mint térdre esett, esett előre, még mindig szorongatta a puska a kezében.


Mögöttem, mindig mutatva Marcus nehéz, füstölgő fegyver, szo Terri, a szép szád, amely egy nagy, kerek, néma jaj ...


Gerry is fegyvert fog, annak ellenére, hogy volt egy. felvette nélkül lelkesedés, amelynek célja, sikertelenül.


Hirtelen, Terri leengedte a fegyvert, a földre esett, s felsikoltott. "Neked kellett volna rúgva, ugyanakkor a" zokogott, azzal vádolva Jerry, aki nézi a halott katonák is sírni kezdett.


Simogatta a kócos, szőke fejét a Kökény, az apja azt mondta halkan:: "tartozom neked, kicsim. Istenem, hogyan kell szeretni! "


Bevitték a földelt Luger, majd elvitte őket a karját, átölelte őket, s azt mondta, hogy " Menj, kis katona, hadd menjen!"


Huszonkettő


Mint tudjuk, gyorsan felmászott a hegy tetejére, guggoló alacsony, fut a sziklára, elkezdtünk körözni felé a leszállóhelyen. Előttünk, a terület felett, hogy az épület tele volt katonákkal keres minket. A munkások kaptak fegyvereket, ők is vadásztak ránk. Lehetetlen volt átjutni, ezért bújtunk el egy kis zseb, két hatalmas sziklák alakú, mint a guggolás őskori szörnyek.


A lány ott ült a döbbent arcokat, a fegyverek pihen az ölébe.


"Nem értem, hogy ezt az," mondtam. "Miért nem a katonák lásd a fegyvert?"


"Mert," Terri azt mondta,, " mikor mentünk le a földszintre, s látta, hogy a munkás jön, ő volt fegyver alá dugva, a csukló, a szoknya, kabát dobott rajta. Jerry jelezte neki, ő is ugyanezt tette. Azok a csomók nem tudott volna ártani nekünk, de azt hittem, ha látták, hogy egy fegyvert, hogy emelje fel a riasztás. Szóval, amikor a rendőr az ego a szolgák kiugrott a puskát, s elkezdett beszélni oroszul neki, Jerry suttogta, majd azt mondta: "Húzd ki a fegyver kellene, amikor azt szúrni."


Terri sóhajtott", De ő nem bírta. Hideg volt a lába, nem, hugi? "


"Valószínűleg nem lett volna képes lőni a kígyó, ha feltekerve ütni," Jerry válaszolt.


"Egyébként," mondtam, " ez egy merész játék, aztán meg egy okos játék. Mindketten nagyon okos, macskák. Miért csinálsz úgy, mintha buta szőkék? "


Jerry válaszolt egy fanyar mosolyt. "Nos," mondta, " már régóta tudom, hogy a férfiak, mint a jobb. Ha pedig egy szexi, szőke, sokkal több, egy fickó, ha adsz nekik egy csinos, de buta rutin."


"Ez nem a felét," Terri mondta. "Ha mögé egy ilyen ködösítés, meg lehet nézni, hallgatni, hiszem, hogy jöjjön ki győztesen minden alkalommal. Mert amikor úgy tűnik, üres fejű, akkor megy az út. Úgy nézel ki, veszélyes, mint a bútorok. Így a nagy kerekek, hogy megpróbálja becsapni, különböző módon, lehetővé teszi, hogy felfedje a titkot "


"Gondoltál már egyre kém?" kérdezte egy kuncogást.


Ih fej bólintott, szinte kórusban.


"A saját," Jerry azt mondta, " egy kis kémkedés. A vállalati vezetők. Üzleti elemek. De ez egy kemény, könyörtelen játék, szeretnénk befejezni. Azt hittük, hogy ez a színjáték lenne egy rendes szabadságot." Felnézett a meredek párkány, a szikla. "Egy kis szabadságot. Csatlakozunk a KATONASÁGNÁL, több többi, de biztonságosabb."


Bólogat, ő is töltött egy új klipet a Luger . "Ha kijutunk innen élve, akkor emlékszem, hogy a lányok" - mondtam. "Van sok tehetség," tette hozzá vigyorogva.


"Nem hiszem, hogy ez jó, hogy ki él, ugye?" - mondta Terri, harapdálta az ajkát.


"Őszinte leszek veled. De nem úgy néz ki, nagyon jó. Megvizsgálta az órát. "Van egy olyan érzésem, hogy ha nem nézem le ezt a kőkorszaki várat ezt Rivne helikopter huszonöt percig, majd onnan néz le az égből. Vagy ki a fene ."


"Mit jelent?" Jerry azt mondta, a szemöldökét fel. "Nézd, a messze boldog ezen a világon. De még nem állok készen a halálra."


"Nem hiszem, tudnia kell, hogy ez mit jelent," mondtam. "Mindenesetre, ez csak egy feltételezés. Ha igaza van, ez nem olyan jó, hogy figyelmeztesselek előre. ".


"Tudsz helikoptert vezetni?" - mondta Terri.


"Igen, tudok repülni szinte semmit. A memória topográfia lenne minket a legközelebbi város. De ha minden jól megy, lesz egy pilóta, aki minden zugát ismeri ezt az országot."


A tekintete ferde keresztül, a tér, a sziklák között. Balra, a helikopter ült, távol a központtól, a helyszínen. Az ego költözött egy rövid távolságra, közelebb van a tank. Pedig az övé, azt remélte, ami azt jelentette, hogy Ingram fojtott meg a madár. Hol volt? Hol volt, Pilar? A játszótér, valamint a környező terület lakatlan. A test a halott őr eltávolították.


Pilar kell bujkál. Vagy ő elfogott? Végül azt kérdezte magától, hogyan tudják ők, miután Nick Carter? A Varnov halott, aki képes átadni a szót?


A logikus választás a magyarázat, úgy tűnt, hogy vagy Pilar elfogták a nem megkínozták az igazság, vagy Ingram megszökött, majd kicsúszott a száján.


"Megnézem a helikopter leszállóhely," mondtam. "Ő pedig azt akarom, hogy maradj itt. Hárman talán soha nem együtt csináljuk. Másrészt, ha elkapták egyedül, akkor úgy, mintha hülye, hogy megijedtél, majd elrejtette, amíg a felvétel vége."


Neki, kuncogott. "Ez nem lesz nehéz, mintha egy seggfej?"


Ők kuncogott gyengén, majd adott egy pár felvizezett mosolyog.


"Most, hogy" én így folytatta: "tisztán látom a pad át a kis kém lyuk a sziklák között. Én is akarok egyet maga körül, hogy tartsa rajta a szemét egész idő alatt. Amikor lemegyek oda, ha minden tiszta, leveszem az overallt, hogy megvárja a ruha van rajtam. Ez lesz a jel, hogy adja át a kettős. Mármint a dupla."


Mindketten bólintott komoran.


"Ha látod, hogy van egy probléma, maradj ott, amíg nem adok jelet, hogy vége. Az övé is, lehet, hogy teljesen halott. Ha nyilvánvaló, hogy menjenek ki, majd indítsa el a színjátékot. Ne hagyd, hogy elkapjanak egy fegyverrel. Szabadulj meg tőlük."


Ő kezdte el, majd megállt. Intett neki, s adott nekik egy kis tisztelgés.


"Jó - szia, Nick," mondta Jerry.


"Viszlát, sok szerencsét, Nick," Terri mondta.


Neki, megfordult, merülés


Fejezet huszonhárom


Sok volt a katonák néhány munkások súroló, a lejtő felett a klaszter épületek mögöttem. De mikor a lány kúszott a kandi vízparti keresztül a helikopter leszálló, senki nem találkozott vele.


A környező terület tűnt, elhagyatott, csendes most. Hiányában a csapatok nem tűnik különösebben fenyeget engem. Lehetséges, hogy fésülködés után a helikopter környezetben, a katonák összpontosította figyelmét a magasabb föld felett, a középső összetett, ahol volt, sokkal több, menhelyek.


A másik kezét.


Ő rohantál körül a menedéket, majd beviharzott a rakpart felé, a leszállóhelyen. Láttam, helikopterrel. Ő guggolt le üres, védtelenül, készen arra, hogy repülni az égen. Az elektromos óra mondta, hogy tizennégy perc maradt - még hosszú idő. A Wilhelmina neki, ment a pont közelében a nap beton őrhely. Az ajtó zárva volt, s ment, hogy a körül a keskeny fém-rácsos ablakok belenézni.


Abban a pillanatban az ajtó kicsapódott. Esett az arcára, majd felvetette a Luger, hogy a tűz közvetlen közelről. De a cél volt, hosszú fekete haj, valamint egy barát, széles mosoly.


Volt Pilar! Ha nem lett volna a fegyvert, hogy Egy maradt, ami volt kötve, hogy a derék, úgy nézett ki, teljesen nőies, vagy kívánatos.


Ő nyugodt az ujja a ravaszon, valamint állt fel vigyorogva, majd elérte be a leggings tartott a Luger, hogy a tok.


Pilar odajött hozzám tárt karokkal. Átölelt, majd megcsókolt. "Nick!" - mondta. "Nem voltam benne biztos, de hallottam a lövéseket, gondoltam, hogy te ..."


Az övé volt a nevetést. "Az övé, csak félig halott", az apja mondta. "A kimerültségtől. Hol Ingram?


"Elvették. Büntetni az ego hozza ide."


"Meg lehet halni a ih a fegyelmet," mondtam.


Ő lépett vissza csodáltam megint. "Fáradtnak tűnsz, Nick. Sóhajtott. "Egy nagy ember, utálni fogom, hogy elveszítelek." Ő húzta meg a pisztoly ki a tokból, s célja az ego a mellkas egy kéz, így biztos lehet, hogy egy darab acél csomagolva egy satu. "De," folytatta, " a hang, mint, ahogy mondják, jártak, mi?"


"Szóval te voltál a másik csapat végig" - mondtam, tényleg igaz, mert gyanítottam, hogy bármelyik pillanatban ő meg fog ölni engem.


"Nem," mondta, " nem igazán. A kettős ügynök, egy érme két oldala van. Titokban szolgálja, Oroszország, szintén úgy, mintha egy ügynök Amerikában. Mindkettő fizetni nos, nagyon is jól. A szerelem pénz nagyobb, mint a szeretet minden ország, tudod? Ő csak mosolygott.


Az övé, ő a fejét rázta. "Nem, nem értem. Nem túl egyértelmű.


"Oroszország," magyarázta " az igaz pedig hivatalos kormány a SZOVJETUNIÓ utasított, hogy közzé ezt a bázisa, így Varnov, Általános Zhizov, valamint az ego független frakció lehet tartalmazott, mielőtt felrobbantottak egy atombombát.


Ez egy tiszta háború Amerika. Szóval, egy ideig ő volt a szövetségese. De aztán, amikor láttam, hogy jó tábornok nem tudott veszíteni Varnov segít legyőzni a hatalmas Egyesült Államok, rábeszéltek, hogy erőinket. Ez egy nagy stratégia, Oroszország, a kormány, a hatalom meg fog felelni, amint a puccs befejeződött."


Abbahagyta, de most ujján meghúzni a ravaszt.


"Különben is," tette hozzá, " az általános fizetett nekem egy fantasztikus összeg. A pénz öv vált egy vastag valuta öv. Sőt, a pénz az interneten a hatalom, hogy azt imádják."


El akartam mondani neki, hogy Varnov halott volt, de tudtam, hogy nem fog hinni nekem. Az ajtó ebben a szobában kell felrobbant egy erős robbanóanyag, mielőtt ez a tény nem bizonyított. Különben is, egy pillantást az órám mondta, hogy csak tíz perc van hátra.


Bármi is volt, ezeket a viharos gondolatok udvariatlanul megszakad, amikor Pilar kivillantotta a fogait, egy grimaszt, majd egy hangos, magas hangú síp.


Azonnal, három katona a gépfegyverek rohant körbe a hátsó sarkában, az őrségben. Voltak szorosan követi Általános Zhizov, ragyogó a köpeny egységes. Egy Doberman, valamint egy német Juhász kutya harc egy lánc; póráz volt, ugrált előtte.


Mikor ez a gonosz csoport, körülöttem, Gisov megrendelt Pilar, hogy megszabaduljon a fegyverek. A kéz, hogy már simogató nekem olyan gyengéden korábban behatolt a ruháimat, megtaláltam mind a luger a stiletto el ih.


"Csodálom, hogy egy ilyen félelmetes ellenség, Carter," mondta a tábornok. "De a csodálat nem tartalmazza a kegyelem. Ezért úgy gondolom, hogy a büntetés meg kell felelnie a bűnözés. Mit lehet ilyen esetben, mint a takarmány az egyik állat, hogy még a saját fajtáját is? Bár, természetesen, ez egy magasabb fajta ." Úgy nézett ki, célzatosan a kutyák, aki úgy nézett rám, a dühös szem, morgott, majd megmutatta a fényes, megkínzott fogak.


Amikor azt mondta, hogy elkezdett játszani egy abszurd, túlméretezett övcsat, hogy Stewart adott Washingtonban. Gondoltam, ha előre nem látható helyzetek a jövőben, hogy rögzítve az ego-támogató öv körül mindent. Ez a ruha olyan vicces, de ez is felhívta a különleges figyelmet arra, hogy a csat.


Emlékezve arra, hogy az öv víz alatt volt sós vízben hosszú ideig, hogy mentálisan azzal dicsekedett, Stuart, hogy a csat teljesen vízálló.


Amikor úgy látszik, ravasz lépés az volt, hogy vonja vissza a csat, az általános elkapta a gesztus.


"El a kezekkel a csatot!" bömbölte. Úgy engedelmeskedett, mint ha én lettem volna elkapta a kezét egy halálos cookie jar.


"A biztonsági öv őt ide hozzám!" azt parancsolta, Pilar.


Egy elutasító "fogott" - "te-vagy-nem-mi"? Mosolyog, Pilar majdnem a biztonsági övét, majd átadta Egomedov. Amikor az egyik Po katonák birtokba vette a kutyáknak, elkezdett nyomozni ih, alkalmanként keresi fel, hogy adjon nekem egy keskeny szemű nézd az igényükre.


"Az Amerikai módszer, hogy eltitkolja miniatűr fegyverek", mondta, " nem elég okos bolond minden öt éves orosz fiú. Mi van itt, mi? Egy egylövetű pisztoly? Kés kapcsoló? Vagy hagyományos ciánkapszulát? "


Miközben dolgozik, hogy megtalálja egy rosszul rejtett rugó zár, azt mondta, " Hogy csak az idióta. Ebben a curl rejtett, a...


Ő squinted a bábu csat, mint a csapda felrobbant egy megdöbbentő hang, a hang, pattogó, ki a hegyekbe, ahol rövid ideig visszhangzott a kanyon alatt.


A kéz tartja a csat eltűnt, valamint az általános lassan mozgott, a vérző csonk felé az arcát, amely ki volt téve, mint ha egy rothadt dinnyét. Ő a földre esett.


Akkor vetette magát az őt levágta a nyakát egy katona, aki tartotta a pórázt, egyik kezében géppisztoly a másik. Mielőtt elesett, ő elkapta a fegyvert, majd agyonnyomta a haverokkal egos egy rövid, hogy nem kopog ih le, mint játék a kacsák a céllövöldében. Pilar fegyvert fogott rám az életben, szóval neki, megcsókolta viszlát, ólomnehéz csók megbánás nélkül.


A katona, hogy elvágta a karate jön, hogy az élet újra, kezd felkelni. Ego húzta őt vissza beszorult, őt a földre egy másik gyors rántás.


Azt vártam, hogy a kutyák támadnak, azonnal. De, ellenkezőleg, ezek ellen fordultak a tehetetlen mester, aki oly kegyetlenül megsértett ih, illetve kegyetlenül rágta ez a rohadt maradványa egy ember.


Most levettem a overallt, majd, miután meggyőződött róla, hogy a ceruzát a kis bőr kód füzet a kiírást még a kabátom zsebébe, kiderült, hogy a hatalmas sziklák. Nagylelkűen emelése, valamint terjed a karját, ő küldte a lányokat egy fényes győzelem jelét, üdvözlet.


Egy pillanatra láttam őket rántotta le a sziklákon, majd a verseny felé a vízparton, a szőke fej lebegett a nap. Akkor felvette egy Luger, valamint stiletto a föld közelében, Pilar. Ott álltam neki, azt gondoltam: milyen gonosz is gyönyörű. Micsoda veszteség!


Kinyitotta, megfordult, hogy távozzon, akkor utólag, hogy nem akartam, kapzsiság, kinyitotta.


ee blúzát, majd lelépett, amit ő folyadék, vér, mint egy vastag valuta öv, nevezetesen egy övvel.


Figyelembe ego vele, neki futottam, hogy a helikopter. Jelentkezett az üzemanyagszint-mérő, majdnem sírt az örömtől, amikor meglátta, hogy a tartály tele van, pedig melegedett a motor, a nagy penge forog, mint a lányok merült, aztán felmászott a fedélzetre.


Ő a hév, megigazította a tempót, mi meg repült le a földre, mint egy hatalmas, szárnyatlan madár meglepett egy puskalövés. Alatt az épületegyüttes, ahol Knox Varnov Anton Zhizov halálos telek került sor, úgy tűnt, hogy feloldódjon a földbe, mint mi rose, aztán meglépett.


A vezetés a bevágás a hegyek közé, múló mimmo egy hatalmas, kiterjesztett ujját, rock, majdnem elvesztettük szem elől a területet.


De egy perc után, ez lett megdöbbentően bizonyos nekünk, mint felrobbantották, elégett, összetört a atomrobbanás, hogy azt vártam, bármelyik pillanatban, miközben néztem az órámat. Amikor a hang jutott el hozzánk, a megdöbbenés ért el minket. A helikopter volt, emelte, visszapattant, majd sodrott, mintha egy óriás kéz csúfolta az ego.


A vakító fehér saint olyan fényes volt, hogy kénytelenek voltunk nézd el. De amikor a helikopter repülés megállt, úgy néztünk ki, vissza a robbanás helyszínén, láttam a sápadt füstös behálózva egy növekvő, bővülő felhő.


Ő bólintott, hogy az ikrek fáradt az arca, azt mondta," Igen, valóban. Ez volt a nagy, nagyapám robbanások. Ahogy ő is, tudta, hogy ez lesz. Kíváncsi vagy, hogy nem látom értelmét figyelmeztetést? Lenne hisztérikus a pánik."


"Miért nem fél?" Terri kérdezte ésszerűen.


"Mert halálos fenyegetéseket szinte közhely, hogy engem," - mondtam. "Minden feladat, követi a könyököm."


"Esküvői gyűrű?" - mondta Jerry. "Mi a feladat? Mondd meg nekünk, hogy mit csinál." Mondd el, mi ez a szörnyű üzlet ez az egész."


"Kik voltak ezek az emberek?" "Mi volt azokban az épületekben?"


"Mi épületeket?" Mondtam neki. "Amit az emberek? Nem voltak emberek. Nem voltak épületek. Ih soha nem is létezett ."


"Hír, hogy a robbanás a címlapra, akkor azt mondhatjuk, hogy az összes barátunk mi történt", mondta Gerry.


"Ez soha nem fog eljutni a papírokat," mondtam. "Ha azt kérdezik tőlem, neked adom a legkisebb tudás arról, hogy a robbanás az események körülötte. A téma le van zárva. Időszak! "


"Hogy lehet ilyen titokzatos szemben -" Terri kezdett.


"Az én feladatom az, hogy egy rejtély" - mondtam. Aztán mosolyogva: "a fantom, amely nem létezik, a Della Utcán, csak egy képet az álmod."


Terry átadta neki a pénzt, öv, s azt mondta: "én tartozom neked, drága, de van egy kis előleg. Hálás vagyok nektek. De gyanítom, hogy van elég ebben a mocskos gazdag övet, hogy nyitott egy ruhaüzlet.


Fejezet huszonnégy


Két nappal később volt kinyújtva között a szatén lepedő az ágyon, akkora, mint egy teniszpálya a legdrágább luxus lakosztály, a Királyi Curasao Hotel Pescadera Bay. Az egyik kezében volt egy pohár száraz narancs likőr, nevezték el a szigetre, a másik egy puha, kék telefont. A fülemben hallottam a hangját David Hawke, aki adott nekem egy szokatlanul vidám jelet a trónt, Washington, DC.


"Ne felejtsd el küldje el a pénzt!" - mondta gmu.


"Sunny?" üvöltötte . "Nos, nem süt a nap itt. Esik az eső egész nap! Akkor ő kuncogott halkan.


"Küldd el a pénzt telegraph!" egy emu reuma-kiáltotta neki. "Én olyan ember vagyok, a végtelen türelem. Tehát minden alkalommal, amikor a következő órában rendben van. Ha pedig nagyon esik az eső, biztos, hogy viseljen egy esőkabátot! "


Leteszem a telefont.


Én gurult, majd kacsintottam Rona Voelstedt, aki mellettem fekszik, feltámasztva a párnákat, majd ivott egy pohár aka helyi képlet.


"Sólyom tudni akarja, ha azt akarjuk, hogy extra hagyja el a kormány" - a férje azt mondta. "Azt javasolta, egy kellemes Karibi hajóút."


Rona csavart a citrom savanyú arccal. Aztán ő is vigyorgott. "Nem tudtam, hogy ez az öreg ember, volt humora."


"Nagyon jól elrejti," mondtam. "Ez csak szigorítja az ego, ha egy különleges alkalom méltó egy kis mosoly. Például, amikor az egész nemzetet mentett a nukleáris pusztítás egyik város a másik után."


Rhona megkóstoltam, italába. "Mit mondott?"


"Csak, hogy a következő utasításokat, az ego megtalálták a bőröndöket a bombák. Ő közölte, hogy az orosz kormány, hogy a merényletet vereséget szenvedett; a fájl volt bezárva."


"Ó, Istenem," morgolódott. "Ennyi az egész kapribogyó dolog? Egy kis hajókázás, néhány lövés, úszni az óceánban, egy kínzókamra, több lövés, majd egy kis robbanás?"


Ő is vigyorgott. "Szóval, mit kell tennünk, hogy szórakozni?"


Nem szólt egy szót sem.


De még mindig töltötte a következő két vasárnap veszi fel ezt a dugóhúzó.


Szál.


Nick Carter


A Pekingi Dokumentáció


fordította Lev Shklovsky a memória elveszett fiát Anton


Eredeti neve: A Pekingi Dokumentáció


Első fejezet


Én nem is nagyon figyeltem rá, hogy a cím. Mondott valamit arról, szenátor, akit meglőttek.


Letette az érme a csillogó pultra a Waldorf újságos. Rá kell venni őket, egy óra, hogy az ego olyan fényes. "Miközben ezt csinálod,"mondta a lány a pult mögött, hogy" azt szeretném, hogy vegyek neki egy doboz Lucky strike-ot."


Ő hajolt le, majd megvizsgálta a polc alatt. Nagyon tetszett, mi történt, amikor a lány odahajolt. Volt hozzá egy fél dollár.


"Nem, nem", mondta. "Cigaretta hetven-öt.


Neki, nézett, nem. "A New York-i terület elég ahhoz, hogy minket leszokni a dohányzásról," mondtam.


Megadta a mosoly.


"Rendben," mondtam, feldobás másik negyed a pulton. Nick Carter, az utolsó körül a nagy költekezők.


Látta a tükörképét a hallban tükör. Mindig azt hittem, hogy úgy nézett ki, hogy pontosan mi, azt hitte. Titkos ügynök. Az övé túl magas, úgy értem, hogy fér bele egy elegáns wellness-öltöny. Ezen kívül azt is nézd, mint sétáltam a szél, rossz idő túl hosszú. A kislányok hívás ezt az arcot "az öreg." Nagy lányok hívják, hogy " sok mindenen megy keresztül." Azt hiszem, ez csak a ráncok, a többi engem nem zavar.


Megnézte az óráját. 1:50. Az övé korán érkezett. Sólyom akarta, hogy találkozzam valakivel TELEFONON, hogy rövid nekem egy vészhelyzetben. Küldött volna nekem egy lány. Vörös. Megkérdezte, ha tudnám a módját, hogy a Torony Étterem. Pedig nincs olyan étterem New Yorkban.


Odament az egyik nagy párnázott szék a váróban — melyik volt a hamutartó mellé. Régen az utolsó csomag a különleges élelmiszer, majd elfelejtettem, hogy rendeltem még egyet. De a Lucky Strike-ot jó volt, túl. Kinyitotta az újságot.


"Tegnap késő este a kizárólagos Kaszinó Grenada a Nassau, Szenátor John. Saybrook, az elnök a Katonai Ügyek Bizottsága, lőtte le egy magas támadó a frakk. Szemtanúk szerint a szenátor nyerte el párszor, én vagyok a Blackjack-en, amikor a játékos utána kiabáltam, hogy "cheat", elővett egy pisztolyt lőtt kétszer. A helyi rendőrség helyezte a gyanúsítottat. Előzetes pszichiátriai jelentés azt mutatja, hogy ez az ember, Chen-lee Brown, mentálisan instabil. A maximális táblázat tét két dollárt."


Neki, megnézte a képet. Chen-li Barna nem volt mentálisan instabil. Úgy nézett ki, mint egy macska, hogy épp most ettem egy kanári. Keskeny Ázsiai szemét egy széles, kemény arcát. A szája eltorzult a gonosz nevetés. Ránézett a képre, megint. Valami nem hagyott nyugodni. Valami, mint az a két kép egymás mellett: megtalálni a hibát.


"Elnézést, de megmondaná, hogy hogyan jutok el a Torony étterem?"


Nagyon vörös hajú. Vastag réz színű felhők körül egy gyönyörű arc. Egy arc, ami úgy tűnt, hogy minden szem. Szeme, amely úgy tűnt, teljesen színes. Zöld, barna, vöröses-barna. Volt rajta valami katonai ruhában. Csak a Fort Knox: aranybánya van itt elrejtve.


Mondtam neki. "A torony?" Én még soha nem hallottam nen."Azt kellett mondanom, de azt mondta, ez olyan, mint egy tökéletes színész.


'Nem?Nem, mondta, ráncok a szép sorok a szép homlokát. — Talán a Tower Inn?" Ez is része volt a szöveg.


'Ó, nem. Milyen buta, nem? Úgy volt, hogy találkozom a barátaimmal, pedig azt hittem, azt mondták, hogy "Torony" étterem. Volt egy kiváló színésznő magát.


"Tudod mit?" mondtam neki, elég hangosan, hogy bárki, akit érdekel, hogy hallja. — Folyton a pénz, ott a telefonkönyv a bárban. Meg fogja találni az összes éttermek, amelyek a "Torony" a nevük.


"Ez több óráig is eltarthat," mondta.


"Tudom," mondtam.


Találtunk egy sötét sarokban. Rendeltem neki, bourbon, ő pedig sherry. Egy hölgy volt egy hölgy. 'Hát?"Mondtam neki, hogy amikor a pincér hozta az italt. Nem volt sietős a dolgunk.


Ő kérte. — Olvasta a mai újságot?" Szóval lehet, hogy a végére.


Az övé, ő vállat vont. "Csak az első oldalon."


Ő bólintott. Ez az, amit ő kért, hogy beszéljünk.


"Úgy érted, Szenátor Saybrook?"


'Nem igazán. Sőt, ő hívta fagyöngy a referencia-Chen-li Barna.


— Van köze hozzá?"


"Mmmmm. Részben.'


Mindenható Isten. Egy másik lány, aki részt szeret játszani. Csak nem szeretem az olyan játékokat, de sem a lányok, akik játszani őket. Vett egy korty whiskyt, majd várt.


Nem akarom játszani egy vicc, hogy... ez kurva jó... kereste a megfelelő szót, hogy"... szabó venni... nos, nehéz — nem éppen a helyes kifejezés." Elérte a táskájában, a másikat.


— Emlékszel, milyen Morton Szenátor meghalt?"


Megnéztem a memória. "Körülbelül három vagy négy hónappal ezelőtt. Egy repülőgép-szerencsétlenségben, nem?


Ő bólintott. "Privát jet. A pilóta nem élte túl.


'Mi ez?'


'Hát. Kinyitotta a táskáját, egy újságkivágás egy régi újság. "Ez volt az a pilóta," mondta. Még a félhomályban is, már tudtam, mit jelent a fagyöngy. "Chen-lee Brown," mondtam.


Megrázta a fejét. 'Nem, nem. Charles Bryce.


A fotó vizsgáltam. Valóban Chen-li arcát. "Ha ez a helyzet, akkor ezeket a Kínai emberek egymáshoz hasonló, de nem értem a történetet."


Majdnem nevetett. "Talán ez az egyetlen magyarázat. De ez nem lehet ugyanaz a személy, mert a "— elhallgatott — " mert Charles Bryce halott. A nő hátradőlt, majd vártam a bombát.


'Ikrek?'


"Mi lenne, hármasok?" Elérte a táskájába újra, majd elővett egy fényképet. Volt egy titkos AX ügyet. Felismertem, mint Henderson kézírása. Rá volt írva "Lao Zeng". A fotó nagy volt, de tiszta. Élesebb, mint a fényképek, régi újságcikkek, valamint élesebb, mint egy pillanatkép a mai újságot. Semmi kétség, ez volt az az arc, ugyanaz még egyszer. Közelről, hogy idősebbnek nézett ki, de az arca nem változott. Most hirtelen megértette, mi volt furcsa volt korábban. Volt egy szemölcs közepén a homlokát. A kevésbé egyértelmű a képeket, úgy nézett ki, mint a festett foltokban Indiai kaszt szimbólumok körül őket. Kivéve, hogy ez egy igazi szemölcs. Pontosabban, három szemölcsök. Őszinte közepén három különböző homlokukon. Ez lehetetlen, még akkor is, ha hármasok. Chen-li Barna, Charles Bryce, valamint Lao Tseng kéne, hogy ugyanaz a személy. De ha ez a Charles Bryce nem feltámadt a halálból, nem lett volna lehetséges.


"Aki Lao Zeng?"


"A főnök Ügynök KAN .'Tehát a szavazás az, hogy; KAN volt mögötte. Ázsiai gyilkos csapat. Ingyenes szövetsége Kínai, Kambodzsai, Laotians, Vietnami, valamint bárki mást, aki azt hiszi, hogy az usa a gyökere minden ih problémák. Bármit is jelent ez a szó, hogy őket, ez azt jelenti, hogy nekünk, "az Amerikaiak arról, hogy elvágták a torkát." Mert KAN többnyire tette.


Neki, úgy nézett ki a lány. Ő bámult a poharába, mint ha akarja látni a jövőbe. "Lao Zeng egy M1-es fokú," mondta.


Egy első osztályú bérgyilkos. Ha ő találkozott ez a Lao Zeng, hogy találkoztam volna vele egyenlő. Úgy nézett rám, a szeme tele félelemmel. Hagytam, tekintetét egyenesen rám. A legjobb megoldás az, hogy folyamatosan, hogy nézd meg a szemét. Ez volt az első jele a szelídség látott azóta, hogy találkoztunk volna. A bájos, sietett a lány az előtérben lett szigorúan üzletasszony, amint egyedül volt a sötét bárban. Nem akarok úgy viselkedni, mint Don Juan, de ez általában fordítva van. A tekintete lett egy szempillantás alatt, de most rajtam volt a sor, hogy a lényegre. Neki, úgy érezte, hogy nem túl könnyedén.


"Lao Tseng," mondtam, hamarosan " hol van most?"


Az érzelem, a szeme eltűnt, mint a lassan elhalványulnak, a televíziós kép. "Nem tudom," mondta lassan. "Hol szokott menni?"


Sóhajtott, majd vállat vont. — Mi sem tudjuk. Kína? Indokínában? Körülbelül öt évvel ezelőtt, elvesztettük után. Bárhol lehet.


Elérte egy perc múlva egy cigarettát. Itt hagyta őt az ih a hallban.


Rám nézett, majd elmosolyodott. — Elment ih a hallban. Ő húzta a csomagot körül a táskáját.


Elvittem a nem, szűrővel, majd rágyújtott stb. Szerencsére ő nem tartozik a legújabb generációs, rajtuk keresztül, akiket sért az ilyen dolgokat. Régimódi vagyok, de meg vagyok győződve arról, hogy egy dolog: egy nő csak akkor jelennek meg, agresszió a nyilvánosság előtt.


"Most" - mondtam, " mi a feladat?"


"Igen," mondta. "Ez a feladat most."


"Sólyom képzeli, hogy valaki megpróbálja húzza Chen-li körül a börtönben. Akárki is az, lehet, hogy ez a kulcsa mindennek." Mutatott bizonytalanul a levegő. "Nos,"mondta," ez kell, hogy legyen egy politikai összeesküvés."


"Mondd, menj csak. Ez biztos csak egy vicc. Két szenátor ölte meg két Kínai férfi, aki ugyanúgy néz ki, de nem ugyanaz a személy, ők is kiderül, hogy hasonmások egy magas rangú KANNA ügynök, de gondolod, hogy ez egy politikai összeesküvés.


Úgy nézett rám, questioningly. — Mi lenne akkor?"


"Inkább nevezném egy sci-fi történet."


Csak bámult rám egy pillanatra, aztán nevetett. "Nem mondtad el, hogy ennyire vicces" - mondta.


"Nem vagyok vicces akart lenni egyáltalán. Úgy tűnik, ez a feladat a John Brunner, vagy valaki más. Csak itt az izom-munka."


"Igen," mondta, nyalogatja a szarkazmus le az ajkait. Ha ez lesz, megint az övé, azt reméltem, hogy majd én. "Izom", mondta, " egy szükséges feltétele. Azok a srácok, akik szeretnék, hogy Chen-li nem fegyverekkel." Ő is kortyolt bele az italába. Néhány irodát a hülyék a távolból nézni, Nem remény nélkül a szemében. Rájöttem, hogy lehet eladni a hely itt, a negyven-vagy ötvenezer dollár.


Pedig, mint az agy, "mondta," nem él, ha nem lenne ih. Nem hiszem, hogy az "n" N-3 nem jelenti azt, nulla.


"Pontosan" - mondtam. "A zseni. De mindig is azt gondoltam, hogy írok a "nulla" egy "h" helyett a "0". A dicséret feldühített. Nem vagyok benne biztos, hogy pontosan miért. Nem is tudom, valami mást, majd témát váltott. "Gar Kantor vár ránk a Nassau. Értesíteni fogjuk, amint odaérünk."


'Mi?"Kiderült, élesebb, mint terveztem. Egyelőre. Nem szeretem a dolgozó nők. Játszani kell. Nem különösebben nehéz munka. Ha ez nehéz nekem, én csak egy nő körülöttem: Wilhelmina. A szép, 9mm Luger pisztoly.


"Ó, nem, — mondtam. "Ez nem fog megtörténni. Továbbá, ha az izmok az előtérben, akkor nem te vagy az egyetlen, aki körül őket. Nem elég, hogy. Ült fel hirtelen. Ott volt a düh a szemében. "Nem hiszem, hogy ez egy hátránya," tettem hozzá, hogy " de én nem szeretem, izmos nénikék."


"Szóval ez csak egy sovány néni, aki nem csinál semmit, de útban?"


Neki, nézett, nem. — Nem mondanám, hogy sovány egyáltalán.


Nem vette el, mint egy barátságos megjegyzést. Csinált egy tanár arcát. "Nos, Carter, úgy néz ki, mint HQ azt akarja, hogy részt. Többek között, tudom, hogy a soe-sokakat keii dialektus, Kínai, azt hiszem, hasznos lehet számunkra.


"Nassau-Ban?" Nevetett.


"Nassau-ban, talán máshol. Ő nem nevetett.


Biccentett neki. Én értem őt."Nem értem. De valami kezdett süllyedni. Volt-e a terv az, hogy megöli az összes Egyesült Államok szenátor, vagy valami más volt, Lehet, hogy van munka. Kivéve, amikor jött a gyilkosság, KANNA, csak nem ugyanazt a nyelvet beszéljük. Aztán ott volt ez a Lao Zeng. előbb vagy utóbb azután vezethet neki. De lehet bárhol. Kínában, Indokínában talán. Szóval több mint valószínű, hogy szükségem lehet ee tudás.


— Mikor indulunk?".


"Négy-harminc." Nem két első osztályú repülőjegyet. — Készítettem egy lakosztály számunkra a Paradicsom Sziget.


Így megosztjuk mind a házimunka, meg az ágyba. Intett a pincérnek, s fizette a piát.


"Egyébként. Mi a neve?'


"Stuart," mondta. "Linda Stewart." Elhallgatott. "Mrs Stewart."


"Ó, — mondtam. Aztán mi lesz? Őt nem akarom, hogy feleségül veszi.


"Ki a szerencsés fickó, Stewart?"


'Te.' Rámutatott, hogy a jegyeket az asztalra.


Mr. John Stewart Verseny New York-Nassau


— A többi a dokumentumokat a csomagját. Jogosítvány, útlevél, stb. A nevem Mr. John Stewart. A csomagját maradt a recepción. Közben rendeltem taxit, majd vedd fel az egója. "Megmondom neki, a többit a gép.


Még mindig az asztalnál ült. Szép, hűvös, sötét sarokban szék. Ee megragadta a csuklóját, majd húzta le. Húztam nehéz, mert tudtam, hogy nem fog sikoltozni. Megmozdította a karját, de a stiletto csúszott be a kezem. Biztos, hogy láttam. "Rendben, Linda. Neki erősnek tartotta ee kezét. — Tudni akarom a nevét." Kérem a személyi igazolványát, valamint azt akarom, hogy egy ego most.


Az arca fehér volt, a szeme sötét. Ő megharapta az alsó ajkam, majd lenézett. Anélkül, hogy egy szót sem, fogta a táskáját. "Ó, nem, kedvesem, majd én megcsinálom."


Anélkül, hogy a szemét le az arcát, elvette a táskát Nem átkutatták a tartalom szabad kezével. Kulcsok, kompakt, rúzs, pénztárca. Volt is egy fegyver, hogy egy pillanatra láttam. Pontos.22. Ez által megállapított, az ego egy perc múlva. Miután egy kis bütykölés, megtaláltam, amit akartam: egy töltőtollat.


Letette egy székre, majd elővette az ügyet. Tartja erősen, hogy megfejtette a kódot. Tara Bennett. Húsz éves-nyolc. Vörös haj. Zöld szem. Szóval hivatalosan, zöld szeme volt. "IDAX-20. Osztály R. ' dolgozott a tudományos osztály volt, rendkívül megbízható. Ahogy olvastam, ő tanulmányozta az arcomat. Tudta, hogy olvastam, de még mindig úgy nézett ki, megdöbbent.


"Jól van, tedd el. Rámutatott, hogy a tollat. Neki nem elengedni őt, amikor ő fel ee el.


— Most már bízol bennem?" A hangja még mindig túl bizonytalan a szarkazmus.


"Én soha nem kérdeztem, Tara," mondtam.


Úgy nézett rám, quizzically. — Szóval mi volt ez az egész jó?"


"Semmi sem jó", mondtam. "Csak mikor dolgozom egy nő, ez sokkal kényelmesebb, hogy nem dolgozik, nem. Nem voltam biztos benne, ha tud róla.


Elmentem, hogy a kilépés. Ő vette fel a dolgokat követett csend. Ahogy áthaladt a társalgóban, az apja fordult hozzá. "Mondja meg a portásnak, hogy hívjon egy taxit. Találkozunk a bejáratnál pár perc múlva."


A lány leengedte a hivatalos zöld szem, bal.


"Két doboz Lucky strike," mondtam. A gill most Mr. John Stewart költségén.


A lány a pult mögött bámult rám egy pillanatra, majd átadta nekem mindkét csomag. Megrázta a fejét.


Ő kérte. 'Ki vagy te?"Mazochista vagy?


2. fejezet


Ha szeretné tudni, hogy miért csinálom ezt, hadd mondjam el, hogy én nem a pénzért csinálom. Ha munkanélküli volt hat hónappal az előző évben, akkor valószínűleg szerzett több, mint neki; pedig nem számítva a munkanélküli ellátások. Ha szeretné tudni, hogy miért csinálom ezt, akkor azt kell mondanom, hogy az igazi ok az, hazafiság. Persze, ez mindig igaz. De, ha a vádlottak padján, s azt akarod az igazat, csakis az igazat, az kell hozzá, hogy 40 fok Nassau, de most volt egy rózsaszín homokos strand mellett a világ egyik legjobb holttest egy apró bikini a világon. Ez a lány volt minden. Az ee függelék. Tara Bennett gyönyörűen ábrázolja. Odin D hetvenöt; krémes test. Másfél amely körül volt a lába... Ő volt az egyik legszebb lány, akit valaha is néztem. Volt egy olyan érzésem, hogy ha játszottam a kártyáit, nem csak a szeme lenne rá.


Mint mondják, ez jó volt. De nem hiszem, hogy ettől kevésbé hazafias. Az este, kapott egy üzenetet, hogy a Vállalkozás a vasútállomás, mondván: "hajtsd le a fejed, minden nyugodt." Azt mondta, hogy ő kapcsolatba lépni velem, mikor eljött az idő. Mielőtt voltak görény, csak úgy viselkedni, mint egy normális Amerikai házaspár nyaral. Ez azt jelenti, ha tudnám, hogy evés közben, nem volt szabad mondani, semmi más, mint - hangosan -, hogy sikerül-e úszni vagy sem.


Elhagyta a szobát, emlékeztetve magát, hogy ő volt Linda úgy hívták, hogy Mr. John Stewart, majd elment, hogy szerezzen egy jó kép. Utálom a szigetet, italokat, valamint a sziget csapos tisztelte meg érte. Ez egy ingyenes tipp: rend a Karib-parittya fognak figyelmen kívül hagyni. Rendeljen egy tiszta whiskyt, majd az ön számára minden szükséges információt.


A hotel kéri helyi véleményt a lövöldözés. Azt kaptam, amit a hotel szüksége van. Bennfentesek azt állította, hogy ez csak egy mocskos üzlet. Chen-li nem volt a szigeten, pedig volt nem egy turista. Mindenesetre, nem volt mentálisan instabil. Amikor először látogatott a városba, nem volt elég csalódott nen, de azután eltűnt. Valami piszkos történik.


Amikor visszatért a szobába, nem ment a hálószobába. Ő is levette a ruhát, fekvenyomás, hogy a kanapén alszom. Ez egy ingyenes tipp: semmi sem fordul, hogy egy nő, mint egy férfi, aki nyilvánvalóan nincs étvágya neki.


Rágyújtott egy cigarettára, rám nézett, Tara. Ott feküdt a parton. Kíváncsi lett volna, ha alszik éjjel. De én nem akarom, hogy továbbra is ez a gondolat. Ez volt minden, amit tett, persze, jó volt is.


"Stewart?" Ez a szálloda messenger. Kezében tartotta fent a szemei, a nap ellen. "Egy úriember a kikötőben, aki beszélni akar veled." Ez lesz Gar. Persze, a hotel elkerülni azokat a szállodában. Én bólintottam, majd követtem őt. Megérkeztünk a szál rózsaszín homokos strand, az elején egy kanyargós, sziklás ösvényen. "Meg kell átkelnünk," mondta. — Akkor gyere vissza ide. Nem engedélyezett a hallon át egy fürdőruhát.


"Köszönöm," mondtam.


- Szavazás ezen a pályán. A másik oldalon van egy lépcső lefelé.


"Igen", mondtam. Nem értettem, miért hezitált, de felajánlotta neki egy cigarettát, ahelyett, hogy egy tipp. "Később találkozunk "mondtam, a levegő egy kiránduló:"megadom a tippet, holnap." Azt hittük, Stewart volt egy nagylelkű ember, nem?


Követtem az utat, amely ahhoz vezetett, hogy a kikötőben. A kilátás páratlan volt. Azon túl, hol a sziget ívelt, rózsa, zöld trópusi hegyek veszik körül egy keskeny rózsaszín határon. Balra, ott volt a fal körül egy rózsaszín kő a csíkok a sötét vörös kankalin, mint a pattog akkor, ha tíz sárgás-barna golyók rajta. A másik oldalon, mintegy hét méterrel alattam feküdt víz csillogott, mint a zafír a nap. Bármi is volt, biztos, hogy nem volt egy rövidebb útvonalon. A kikötőben még három száz méterre, Nyald ki még nem is elérte.


Ha nem lett volna hallottam, hogy a thunderbolt, hogy a szikla, egy pillanattal azelőtt, hogy elérte nekem lett volna egy nagy, lapos palacsinta, ahelyett, hogy egy jól körülbelül hat méter átmérőjű. Nem csak esik, lelökték-ego. Neki, szaladt, s belekapaszkodott a kő nyögés. A szikla hit az út, majd elsüllyedt tovább a víz. Maradt, ahol volt, de hallgatott. Bárki is volt az, a felső kéz. Lehetett volna nézni, én meg fentről. Csak azt kellett nézni, hogy az volt a keskeny út, a víz, a hét méter alatt. Az éles sziklák alján csillogott, mint éles fogát, buja szád.


'Hát? Valaki hallott neki suttogva. Ez nem egy Harvardi egyetemi diploma ih két ember volt. Nem, hogy ez a felfedezés segített sokat. A férje volt, a szó szoros értelmében állt a háta, hogy csak meztelen volt. Fegyver helyett, csak azt tudtam neki egy doboz cigit, meg egy doboz gyufát. Nem volt még a kőzetek a közelembe. Az övé volt, összegömbölyödve a falnak. Ha mentem le, volt, hogy kövesse a nyomot. Nem a vízen, arra vár, hogy esélyt.


A másik fickó valószínűleg bólintott, reuma, mert eddig a támadások nem hallottam a hangjukat. Istenem, volt nagy. Egy csomó tégla. Egy teljes ezer kilogramm. Mintha elütött egy Leopárd tank.


Mi összeütközött egy keskeny, sziklás ösvényen, majd nekiment nekem sonka méretű kezét, bevágva a hátam. Nem az ereje, hogy vigyen az ütés. A legjobb, amit tehettem, hogy megpróbáltam ellenállni. Megpróbált egy ego, hogy minden törzs, de ő gurult el a csapást a nagy izmok, a comb. Nem éppen megsemmisítő csapást.


Nem tudtam szabadulni a szemét. A szó, ragad rám, mint egy nagy hordó ragasztó. Rátette a kezét a torkomon, de úgy tűnt, nem volt mit tenni. A jobb kezem volt fogott valahol alattunk. Csak annyit tehettem, hogy elérje az ego, a szemét, az ujjak, a bal kezem. Nem szeretem ezt csinálni, de ez a távolság alig tudott miss. Éreztem, hogy valami a sor, hogy lekvár a körmöm alá, hogy egy emberi hang, a félelem. Úgy gurult le rólam, majd esett térdre. Vér szivárgott az ujjaim között. Felállt megint.


Az első körben, de a legjobb volt még hátra.


A következő ellenfél már várt ránk. Ott állt csendben egy kicsit tovább lefelé az ösvényen, egy hangtompítós .45-ös kaliberű revolver az arcomba.


Ő nézett ki a legjobban a Húsvét a fehér öltöny. fehér ing, fehér nyakkendő. Különben is, egyértelmű volt, hogy nem akarta, hogy véres az arca. Jó meccs volt, ez a kettő. Ez a szőke hajú dandy sápadt, a szeme, ex tota-nehézsúlyú bajnok színes. Aztán Nick Carter-a lila úszónadrág. Ott állt, lihegve fut a kezét az a mély seb a fején. Az ex-bajnok esett a pár méterre előttem az ösvényen.


A szőke srác gratulált nekem. "Szóval, Carter Úr, látom, hogy értelmes ember vagy. Tudod, persze, hogy ez nagyon hülye, hogy megtámadni?


Bizonyára Brit. A szavak jöttek ki a nyaka körül egy ismerős, émelyítő akcentussal.


"Igen, persze," mondtam. "Anyám arra tanított, hogy sose vitatkozz egy fegyveres ember. Ha ez elérhető.


— Kár, hogy nem hagyja, hogy a szikla esik. Nem lenne sokkal szebb, sok ember számára. "Amerikai turistát ölt meg, amelyeket a lehulló szikla." Nem quibbles, nem nehéz kérdések. Nem bonyolult terv megszabadulni a szervezetben.


"Hallgass rám" - mondtam. "Nem akarok teher lenni veled. Miért nem tartunk szünetet?


Nevetett. Vagy inkább, hogy neighed. Az ego fegyver még hegyes, közvetlenül az életem. "Ó," mondta, " már elhagyott egy test, amit el kell ártalmatlanítani. Két test, egy kicsit több a probléma.


Mondtam neki. "Két test?" Az ex-bajnok nem halt meg. Ő már soha nem lesz képes hímezni ismét. "Kane — - mutatott a még mindig élőhalott test -" nem kell neki többé. De most, hogy belegondolok, "bekattant az ujjait, mint egy egyetemi vígjáték professzor, hogy" ő nem egy seb, s az ego halála okozta csökkenése. Mosolygott elégedetten. "Azt hiszem, Kane fog esni. Sáros kövek ott a víz alatt.


Ego mosolya szélesedett. A szemét az idegeimre ment. A szakma, a gyilkosság is a munkám része. Úgy gondolta, nem lenne bölcs dolog, hogy csak hadd beszéljen. Ez megmentené neki időt, hogy kitaláljam, mit kell vele csinálni. A web probléma az volt, hogy nem jöttem ki semmit. Lehet, hogy már elképzelni, hogy az újság jelentés magáról: "Killmaster elpusztult Bátor Daan." Nem tetszett egyáltalán.


Nem ez volt a legrosszabb a helyzet, hogy ő valaha is volt, de nem mondott nekünk semmit. Volt öt méterre tőlem, fegyver volt a kezében. Ő volt az én éri el, de a látnivalók.


Mögöttem, az út nyitva volt, mint a nyíl. A jobb vagy magas sziklák. A víz a bal oldalon. Köztünk vakon, félig levált óriás. ki ölhette meg nekem, anélkül, hogy találkoztunk volna, ha tudott volna. Ha a gawk nem ütött meg először. De talán még használ neki valahogy, ez a Kane-t. Azt hittem róla. Időre volt szükségem.


— Hogy van, hogy dobja a testem?" Feltételezem, lesz golyónyomok a nen."


Abban az esetben, reuma, elérte a belső zsebében doublet, majd elővett egy bonyolult, nagy whiskey-lombikba. Felemelte az ezüst fedél a hüvelykujjával.


Nem értem őt.


Most nyerített újra. "Nem whisky, Carter. A benzin. Egy barlang van a rock a kanyarban. Kane épített volna egy tűz van...


"Engem használ, mint a tűzifa."


"Van egy hang." Nagyot sóhajtott erősen. "Azt hiszem, meg fogom tenni magam." Remélem Chen-li köszönöm megfelelően."


Éhes volt néhány információt. — Miért ne várd meg őt, hogy tegye magát?"


Szeretném látni őt. De nem fog ki a börtönből, amíg holnap este. Senki nem talált volna itt azelőtt.


Csak úgy. Azt tervezték, ego menekülés. Sólyom megint igaza volt. De mit mondott az a rohadék kell vele csinálni? Kane megállt, majd egy halk nyögést. Ő is egy lépést tett felé.


"Vissza Carter. A szőke férfi vett egy gyors lépést előre, kezében a fegyver elé. Félrelökte a lombikot a benzin vissza egy perc múlva, nem feledve, hogy tegye vissza a kupakot. A benzin folt elterjedt ego kabát. Nem vette észre.


Kane felnyögött halkan újra. Neki, úgy nézett le rá. Hirtelen, a kijárat láttam. Még egy lépés előre. A szőke is. "Vissza" - mondta egy éles mozdulattal a kezét.


"Akarsz Kane, hogy felébredjen? Nehéz lesz vele, ha jön az esze. Én meg tudom ölni ego egy csapással.


— Miért akarod, hogy ilyen segítőkész vagy?"


"Megtiszteltetés" - mondtam. "Ha meghalok, azt akarom, hogy legalább egyet velem, veletek. Szándékosan nem az övé, odament Kane testéből. Ez engem egy kicsit nyalni. Talán nem elég közel, de elégnek kell lennie. Még nem...


Ő hajolt le, hogy mi maradt Kane arcára, majd megragadta a fegyverét, egy láthatatlan kéz. Kane készítette egy hang, ami úgy hangzott, mint "Gaaa", mint bármi más.


"Jézus Krisztus" én azt mondtam, hogy gyorsan fel újra. — Azt hiszem, van egy tervem."


'Melyik?' Wittmans lépett előre egy kicsit megérteni, hogy nekem jobb. — Terv - ismételd meg. "Planier vagy ribel".


Azért jött vissza, hogy nyalja egy kicsit, hogy megértsük az akadozó nyelvvel. A hang mutatott neki, majd állítsa be dolgozni. Egy mozdulattal a hüvelykujját, rágyújtott egy doboz gyufát, majd bedobta az egója ázott kabát. Azonnal világít. Leengedte a fegyvert, s megpróbálta eloltani a lángokat, de nem működött. A lángok gyorsan elterjedt. Úgy ugrott meg ficánkolt, sikoltozva, mint egy égő báb. 'Segíts! Isten engem úgy segéljen. Kérlek.'


Úgy nézett rá, aztán vállat vont. "Ha nem tetszik, tűz, víz van a közelben."


Aztán megfordult, ment vissza az ösvényen, hogy a halvány rózsaszín tengerparton.


3. fejezet


Tara eltűnt. Talán már el is ment fel a szobájába. Tele voltam kék-zöld foltokkal, valamint a vér, én pedig szükség van egy fürdő. Meg egy italra. Majd valami mást. Úgy volt, hogy ezt az esetet az első.


Az ő egója talált rá a konyha, az étterem pedig otthon, a medence mellett. Ő-ale hamburger, köret, megragadta ego által a gallért csapott át az álla. A szakács, aki dolgozott a grill értettem, aztán elment.


"Szóval, Lolly, mennyit fizettek neked?"


A reuma, elérte a hentesbárd. Ez volt a baj. A vissza szorult, nyögés, mindkét csuklóját volt tűzve. Ih fordult ez egy kicsit tovább, biztos, ami biztos.


"Hé, kölyök, nem jó? Engedj el.'Ego neve Carlo. Ez volt írva az egyenruháját.


"Addig nem, amíg nem mondod el nekem, ki volt az, Carlo." Aki fizetett azért, hogy hadd járni ezt az utat, hogy az örökkévalóságot?


"Engedd el," kiáltotta. Ő szigorodtak a markolat, adott neki egy fény térd rúg az élet. Ő felnyögött. 'Őt, esküszöm. Nem tudom, ki az.


"Azt mondják, Carlo. Volt rajta fehér?


Nem. A férfi fehér... megállt hirtelen.


"Ki volt az, Carlo?" Az ego becsapta őt a falra.


"Menj a pokolba" - mondta.


Ego húzta a grill. A hús fröccsent a kövér. Lelökték által ego fejét, hogy ő is nézze át a rácson, majd képzeld el, mi ego Gol úgy nézne ki, mint később. "Bb-Karperec," mondta.


"Gyönyörű Keresztény. Majd az egyik, aki küldött?


— Nem tudom, hogy " nyöszörgött. 'Őt, esküszöm. Nem tudom.'


Ego megjelent neki, s egy lépést vissza. A legvalószínűbb, hogy nem okoz több gondot. "Akkor mondd el, milyen volt."


Süllyedt vissza a székre. "Nagyfiú" - mondta. A kínai. De nagyon nagy. Néhány őrült, szürke öltönyben.


Én még soha nem láttam ezelőtt.


"Ez Bangel, hol Ego megtalálni?"


Adott egy riadt pillantást. Az övé, megfordult, hogy neki komoly kifejezés. Bármi is attól félt, hogy mondjam, hogy én is, ő is félt, hogy nem ezt mondta.


"Ezek a két ember a Grenada Hotel.


A szenátor lelőtték a kaszinóban, a Grenada. Legalább két darab a puzzle, már alkalmas arra gondoltam, hogy mi lenne kinézni. — Mit tudsz?"


Semmi több. Szívesen. Semmi, mint ez.'


"Rendben," mondtam. Nem kínozza egy ijedt kis fickó. Mi mást, tudnom kellett, majd próbálja meg kideríteni, más módon. Megfordult, hogy távozzon, de volt valami más is akart tudni.


"Egyébként." Neki, megfordult. "Mennyit fizetett, hogy letölteni ezt a kedves üzenetet?"


Megragadta a csuklóját. "Tizenöt."


"Akkor hazudott. Fizetek neki húsz dollár.


"Nick, te vagy az?" Ő volt a zuhany alatt.


Mondtam neki. "Nem, A 'Piszkos Erőszaktevő'.


— Nem értelek, " sikított. 'Várj egy percet!'


Leült az ágyra. Kinyílt az ajtó, majd megjelent a felhő -, gőz -, a haja göndör a zuhany alatt. Volt rajta egy hosszú, fehér terry-szövet kabát. Csodálkoztam is, hogy miért mindig azt hittem, hogy fekete csipke nagyon szexi volt. "Gar nevű..." megállt, rám nézett. "Ó, Istenem, Nick. Mi történt?Sietett felém, mintha egy tüzes, fehér angyal.


"Én ütöttem az ajtót" - mondtam.


Szeme fürkészte a horzsolás a hátamon. "Szörnyen nézel ki" - mondta.


— Akkor meg kell nézni, ez az ajtó."


Sóhajtott. "Ülj le szavazatát, mint ez." Eltűnt, meg visszatért, néhány pillanattal később egy meleg ruhával, majd egy tál víz. "Azt szokták mondani a filmekben, csak fáj."


"De, mint mondják, a filmek — én lenyelni, mint egy golyó. Mi volt a Gar?


— Azt akarja, hogy együtt vacsorázzunk ma este." Nyolc órakor a Kávézóban Martinique-on. Bánt a hátam, szinte gyengéden. — Mondd nekem, hogy ez a történet?"


"Ez egy csapda volt. Chen-li barátaid tudják, hogy én vagyok a városban. De nem értem, hogy ezt ők is tudják. Megfordult, hogy ő kapta el a tekintetét. Nem aggodalmaskodott, s próbáltam elrejteni. Mondtam, kicsim. Ez nem játék a nők számára." Tudnia kellett volna, hogy ő dühös, de óvatosan húzta őt vissza az ágyra. "Nézd!", mondtam. "Biztos vagyok benne, hogy tudod, hogy a kézműves, amit nekünk, de bármi is az, hogy nekünk, az ő, az biztos, hogy nem pusztakezes harcban. Csak ez járt a fejemben.


Úgy nézett ki, le, majd sóhajtott. "Képzett ügynök vagyok én is nagyon vigyázni magamra." Úgy hangzott, mintha a hang egy képzett ügynök, de nem sok értelme volt, mint egy rosszul szinkronizált film: nem egyezik a képen. A nap adtam neki egy finom köd, a szeplő, hogy néz ki a a fiatal, ártatlan, törékeny. Így is volt. Bevitték ee. Úgy éreztem, a kis meleg. Megérezték a citromot, majd megcsókolt boldogan nyitott szájjal. Futott az ujjait végig a hídon az orrán. "Te szeplős," mondtam.


"De legalább nem leégni," mosolygott. "A legtöbb szőke leégni."


Erről eszembe jut valami. A telefon megfogta a kezét. Add meg a rendőrség. "Mondtam neki, - üzemeltető. Egy Bahamai rendőr vette fel a telefont. "Van egy sziklás ösvényen a Paradise Hotel kikötőben. Tudtad, hogy?"' Ezt ő is tudta. Körülbelül fél órája, a láng ott látta. Úgy nézett ki, mint egy kis fiú volt, a tűzzel játszik. Azt hiszem, jobb, ha megnézem ott. Az őrmester értettem, majd letette.


Visszafordultam, hogy Tara. "Nem kellene, hogy megfeleljen Gar, amíg nyolc órakor..."


"Figyelj, Nick." Úgy nézett ki, nyugtalan. "Azt hiszem, van egy küldetés, de...", hogy dadogott... félbeszakítottam neki, majd folytatta a mondatot. "Ez ad nekünk időt, hogy fut a küldetés első." A hotel szeretném, hogy nézd meg a kaszinó, a Grenada.


Azt hittem, láttam a csalódottságot a szemében.


Neki, bement a fürdőszobába, hogy lezuhanyozzak. Bekapcsolta a rádiót. Megnéztem magam a tükör pedig kíváncsi voltam, miért nem volt egyetlen ősz haj köztünk. "Az Egy Megjegyzés: a Samba" játszották a rádióban, amíg a zene vágták ki a "fontos kiadás a Barents-Tenger területén".


Paul szenátor Lindale halott volt.


Szenátor holttestét találták meg Ego küszöbén. Valószínűleg esett át a windows irodája a tizedik emeleten. Persze, azt hitték, hogy baleset volt.


4. fejezet


Mindig három órakor reggel a sötétben a kaszinó. Minden nap, minden órában, minden időben, mindig három reggel. Én kártyázni, s kocka fáradt nők, mind a férfiak a lógó fejek, fölé hajolok asztalok, azt kiabálva, hogy "Gyere, drágám." Ez majdnem egy zenekari összetétel. A sarokban volt egy dob rész, amely folyamatosan folyamatosan verte a tárcsa slot gép, meg néha egy tál kifizetések: ötven golyó negyedévben. A tér lesz csendesebb, mint a szórakozás, az árak emelkedése. Például, a craps asztal, hallja a fű, különösen, ha tíz ezer dollár a tét.


A kaszinó a Grenada volt, nem más. Cserélték egy csekket ötven dollárt-Jon Stewart, biztosan nem játszik, mert az egyetlen módja átjutni a kaszinó mozogni a játék során. Neki, látta, hogy Tara figyelik az újoncokat cum az egyik félkarú gyilkosok ők töltött negyedévben. Aztán beleszagolt a levegőbe, de nem értett semmit.


Elváltunk, hogy tartsa szemmel a két legvalószínűbb pontot. Tara rulettet játszott egy Kínai krupié, s sel a blackjack szék, amelyet a szenátor tett a győzelem, veszteség.


Én huszonegy kézzel első kézből, valamint az első, mind a második. Én tegye a zsetont a harmadik körben, de a kereskedő megállított. A chipek voltak eltűnt a levelet G Grenada. Azt mondta, hogy ih vissza a pénztárgép. Ezek az új chipek, mondta. Ők ezt a nehézséget korábban a nap.


Már volt némi nehézséget, de ez alkalommal nem akarok kockáztatni. Ebben az időben ő volt a fegyveres. Vele ment a pénztárgép. Bocsánatot kért a víz, majd átadta nekem a másik chips, amit ő kedvesen nyomtak a kezembe.


Öt másodperccel később volt teljesen ledöbbentem.


Nem tudom, mit adtak nekem, de biztos, hogy hülyeség. Amikor kinyitottam a szemem, két Chen-li két szemölcsök közepén a homlokukon volt dőlve, mint nekem. De ha ott voltak, eltűntek, mert amikor végre jött, mindketten eltűntek. Csak úgy, mint a fegyvert: Wilhelmina elment egy másik férfival. Ezúttal egy Kínai. Ott ült szemben velem a szobában, majd rám mosolygott. Volt egy kis, füstös, hangszigetelt szobába, úgy tűnik által használt Krasznojarszk irodája, amely az üzleti, mind elosztott chips. Volt ott hat másik ember volt a szobában, különben is az ember, a fegyver, de senki sem nevetett, kivéve az, akinek a fegyvert.


"Isten hozott a mi szerény összejövetel. Csak lehajtja a fejét. Hef volt egy rövid, izmos férfi, öltözött, elegáns selyem öltöny. Engedje meg, hogy bemutassam magam. A nevem Lin Lin Csin.


"Mr Csin." Ő bólintott is.


"Lin," kijavította. Az utolsó név mindig említette először.


Minden ez az udvariasság volt túl kedves. Kíváncsi voltam, ha nem lenne kihívás, hogy egy villát párbaj. "Elszomorít minket," folytatta, " hogy mi volt a kérése az, hogy itt a mi kis összejövetel ilyen, hogy is mondjam, hirtelen divat. De tartja magát a vendégünk.


Egy kör a kő arcok megkérdezett neki. "Gut, srácok, nem vettem észre semmit."


Nevetett, Lin fordult a többiek. "Carter viccel," mondta nekik.


Még mindig nem nevetett.


"Nos," ő vállat vont, " mint látható, a társak nem hallgatnak az urak, viccek egymás között. Inkább le a földre, hogy a fontosabb dolgokat. Felvette a cigarettát, aztán megérintette a gold-onyx esetben. Odin po ego cinkosai ugrott fel, hogy egy fény. Egy halk, édes illat terjedt át a szobát. "Ó, milyen udvariatlan vagyok. Átadta a telefont. "Egy cigarettát, Carter?"


Az övé, ő a fejét rázta. Csodálkoztam, hogy miért vagyok annyira érdekelné ez a Jon Stewart nonszensz. A név úgy tűnt, hogy a legjobban őrzött titka ebben a városban. "Azt hiszem, ez nem segít sokat, ha azt mondanám, hogy megtalálta a megfelelő embert, valamint hogy a nevem John Stewart?"


Lin felemelte az egyik szemöldökét. "Sajnálom, Carter.


Odin Po fog találkozni a régi ellenségek-a régi barát. Látta, hogy megérkezik a reptérre tájékoztatta Úr Bangel. Ő kényelmesen hátradőlt a székében. — Miközben arról beszélünk, hogy a korábbi munkáltató" — gondolom, hallott már ego korai halála?"


Igen, tragikus, mondtam. "Hogy lehet venni, hogy ilyen szavazás, az elsődleges az, hogy a fiatalok."


Tényleg. A mosoly visszatért. "De talán nem megfelelő a tragédia. Látod, néhány körülöttünk nem értett egyet azzal, hogy Mr. Bangel így üzletelni, de most, hogy az övé átvette, azok a nézeteltérések eltűnik. Ő foglalkozott a levelet, hogy a többiek, hogy "ki ez a világ."


Most nevettek. Még néhány cigaretta jelent meg, s világít. Úgy kezdődött, hogy képviselje a természet ihc. A siker édes illata betöltötte a szobát.


— Most pedig, Carter Úr, készen állunk, hogy ajánlatot tegyek. Nem kellene. De az azonnali halál, segítség nélkül nem lesz semmi hasznát.


Meglepődtem, hogy Bungel nem vetted észre, hogy ez az előny. Találtam ezt az ellentmondást meglehetősen furcsa.


Megkérdeztem. — Mi ez az előny?


Öt százalék. Öt százaléka a nyereség. Ez egy jó javaslat. De ne várd, milliókat. A heroin kiskereskedelmi ára sokkal magasabb, mint az ár, amit érte."


'A többi?'Az övé,' nézett a cigaretta esetében. Fű. Hash?


"Persze, öt százaléka a teljes összeget. Mosolygott megint. A másik pedig, mint mondja, egy kicsit... azt akarják, Hogy az ópium.


"Hozd az ego itt, hogy Nassau meg becsempészni az Egyesült Államok magad." A tett rá, mint egy alkalmazás; nem, mint a dugóhúzó.


Ő bólintott. De persze ezt már tudod. Egyébként, Mr. Bungel "— habozott — " nem lehet vitatkozni.


Ez utóbbi kijelentés megijesztett. Felajánlott egy megállapodás, mint egy drogellenes ügynök, mint ha Bangel csak foglalkozott a kábítószer. Hát, talán. Talán ez a Chen-li csak egy tagja egy kábítószer-maffia. Lehet, hogy csak részeg, hogy em van, hogy segítsen egy AMERIKAI szenátor. Lehet, hogy ez az egész egy nagy őrült véletlen. Vagy talán Lin akartam, hogy így gondolod.


"Látom, habozik, Carter. Érdemes konzultálni valakivel, mielőtt végleges döntést hozna. Oooh! Biccentett a férfi, aki ott ült a napon.


Chu fel, majd kinyitotta az ajtót.


Konténer.


Meg volt kötözve a keze együtt, a ruhája szakadt volt, a haja pedig volt, hogy nem lazult-a dulakodás során. A haj láttam tegye fel tűzött fel, mielőtt elment. Mélységesen boldogtalan, rám nézett, csak rám.


'Sajnálom.'


Két férfi fogta le. Mindkét oldalon egy-egy. Mindkét végzett Sten géppisztoly; rövid, világos Brit fegyverek is tűz ötszáz percenként. Ösztönösen, megkereste őt. Elengedik őt, majd felemelte a fegyvert, mint én, a másik ember jött, hogy megragad engem. Hibát követtek el. Ők bizonyára nem is keres engem, amikor megtalálták a fegyvert.


Egy gyors mozdulattal, elvitte a stiletto a palm úgy, hogy csak a kard állt ki. Ő kell nekem az első, pumpáltam, a gmu tőr a dollár verem. Ego száját kinyitotta, majd meghalt a meglepetés. Olyan gyorsan történt—, aztán minden különösebb ok nélkül—, hogy a többiek egy pillanatra elvesztette a gárda. Abban a pillanatban, hogy kihasználtam.


Elmentem megnézni Lin Jing.


Egyetlen csapással a bal kezét, ő hozta ego fel előtte, aztán tartott egy iron grip, kezében a stiletto ego torkát.


Két géppisztoly hősök megfagyott a hely. A többiek maradtak, ahol voltak, zavartan. Lena volna neki, mint egy túsz, hogy Tara meg magát innen. De én nem akarom!


"Oldozni," rendeltem.


Egy pillanatig senki sem mozdult. Csak neki. Lina lökte előre, amíg elérte a Tara őrök. Az élesség a penge tette Lin neveljük állát, torkát volt kitéve. "Ma-oldozd el neki, hogy" sikerült. Az őr leeresztette a fegyvert, majd úgy tett, ahogy a gmu-mondták.


Tara, aki megrendelte. — Tűnj el innen.


'De. Nick. †


'Menj!'


Azért jött, hogy az ajtót. Lina tette zihál, illetve tolt ego felé az őrök, akik menekültem el a horror, mint ő elkapta egy géppisztoly az egyik, majd lövöldözni kezdett. Először a hit egy másik shooter, aztán már gyerekjáték volt.


Tíz másodperccel később, már vége is volt.


Egy géppisztoly esett neki, s felvette Wilhelmina. Egy asztal a sarokban, észrevette, hogy egy kis, nyitott doboz chipset. Óvatosan a körülöttük a kezében, majd megvizsgálta. Volt ott egy nagyon kis tű állt ki az oldalra, két milliméter hosszú. A chip nem törte ketté. Egy halványsárga folyadék jött ki. Letiltása csepp. A chipek használtak velem szemben. Úgy tedd rá a fedelet a négyzetet, majd tedd be egy percre. Ki tudja. Ha a játék ellen ment, talán nekik is jól jöhet. Ő vezette a kezét, a haját, megigazította a nyakkendőjét, majd becsukta az ajtót a feloszlatta Nassau Kínai Unió örökre.


Megnézte az óráját. Mi voltunk a húsz percet késett. Mire elértük a Kávézót Martinique, az állomás nem volt sehol.


De most már nagyon várom.


5. fejezet


Kiraktam a szállodában, megnézte, a vasútállomástól. Itt volt egy kis hotel a tengerpart közelében. Amikor odaértem, már tele volt a rendőrök; a mentők a beállítást a riasztási mondta, lehet, hogy késő. Kiderült, hogy csak az időben.


A doktor úgy nézett rám, majd adott egy reménytelen vállrándítással. — Már csak pár perc van hátra. Nem sokat tehetek róla.


Ő guggolt le mellé Gar. "Holnap este," suttogta.


Biccentett neki. Én ismerem őt. Chen-li menekülés. Őt, hallotta, hogy az óra ketyeg, az ego életét. Vagy a dollár verem? 'Bármi mást?'


'Ő mondta. "Hagytam üzenetet. Mondd Tara..."


Ez is valami, hogy szavazzanak. Gar, majd az övé lehet, hogy már dolgoztak együtt öt vagy hat feladatokat. Volt egy szakmai, ahogy te kívánod. Azt hittem, hogy mindig ott lesz neki. Szavazás a szavazás, mi az a halál. Továbbra is halhatatlan, míg az utolsó pillanatig.


Visszamentem az autó száguldott le, mint ha a sebesség volt felgyorsította a koncepció világ. De nem ez volt a helyzet. Sőt, minél többet tanult róla, a kevésbé ego értettem. Három egyforma Kínai férfi. Három halott szenátorok már nyitva van. Kaszinó. Menekülés a halál elől. Pedig Lao Zeng, aki valahol Indokínában. Nem egyezik nem stimmel. A hátteret mindez CANNAH, valamint CANNAH bérgyilkos volt csapat. Ha a szenátus vadászati idény volt nyitott, három már halottak voltak, kilencven-hét volt még életben. A jelenlegi ütemben, hamarosan elpusztítsa az egész Amerikai kormányzati rendszer. Rajtam múlik, hogy megtudja, mit akarnak, hogy előre ih, illetve megelőzni. Hagyott egy üzenetet. Vagy nekem? Azt mondta, hogy " Mondd meg Tara, hogy Tara Bennett. ID = AX-20. Tara Bennett, egy tanult nő.


Hirtelen, dühös volt.


Tara tudta, hogy valamit, ami az övé nem. Például tudta, hogy miért volt velem. De nem azért, mert a Sutoan nyelvjárás. Amikor elmondta nekem, abban a bárban, hogy olyan voltam, mint egy kibaszott zseni, tudta, hogy nem volt esze ez a munka, mint nekem ... "Izmok", mondta, " van egy előfeltétele ezt a feladatot. Hirtelen megértettem, hogy a klasszikus női sértés, hogy azt szeretnénk, hogy minél nekem, csak azért, mert az én erőm.


Nos, lehet, hogy ez a változás ma este. Tara azt szeretném, ha egy szép, hosszú beszélgetést. Akár tetszett neki, akár nem. Ő mondta volna el nekem az igazat.


Feküdt az ágyon, s a szent fény, ki volt kapcsolva. Nem örökre.Nem, mondta, mint Brylev elérte, hogy kapcsolja be. Brylev bekapcsolta. Egy kis lila heg a méret negyed duzzadt fel az arcán. Ő tartotta az ujjait, hogy fedezze az ego. Akár fáj, vagy hiúság. Úgy nézett ki, kis, védtelen újra.


Azt mondta neki:" Gar halott. "" ... azt hiszem, itt az ideje, hogy elmondja, mi miatt halt meg."


"Gar? Ó, nem. Elfordította a fejét, s könnyek szöktek a lány zöld szeme. Szinte vártam, hogy a könnyek, hogy zöld legyen.


"Mit csinált?"


Úgy nézett rám újra. "Nem tudom, Nick. Igaz... tényleg nem tudom.


"Mondd, drágám." Nem te vagy az első rossz nő, akit kikérdeztem, ha néha azt gondolom, adok neked egy preferencia...


"Ó, Nick. A könnyek most folyó teljes erővel. Ő kiegyenesedett temette az arcát a mellkasomba. Nem válaszoltam.


Ő húzta össze magát, felült, s azt mondta, zokog, "mondtam, hogy ne beszéljen. Én nem mondhatom meg, " - javította ki magát.


Az apja nyúltak szeretettel a sebhelyet az arcán. "Akkor mondjuk, akkor kiverem körül."


"Soha nem fogod megtenni."


Neki, nézett, nem. "Van más módja is." Mondtam neki. A híres igazság szérum Kolodezny, például.


"Ez?" - kérdezte.


"Ez meg ... - mondtam. Ee tartott a karjaiban, majd megcsókoltam hosszú, lassan. "Többet" - mondta. "Hé, több. "Rendben," mondta sóhajtva. 'Te nyertél. Az Amerikaiak földet a Normandiai parton.


Ő szigorodtak a fogást rajta. "Das weissen vie" - mondtam. Neki, úgy érezte, a mellei. "Mit, Kisasszony?"


Nevetni kezdett, majd kicsit ajkán. "A bomba fog esni Shirohima."


Rátette a kezét a füle mögött. "Hogy Sirohima?"


"Hirosimába." Mindketten nevettek most.


"Nagyon érdekes" - mondta, kioldani a ruháját, valószínűleg a legjobb mellkasi az egész nyugati féltekén. Vagy talán a legjobb félteke a Nyugat. "Ah, te lány, te lány. Tényleg nagy. A fürdőköpeny tartozó újra. "Akkor beszéljünk most.


"Azt hiszem, szeretem az aktív rész jobb."


Én rámosolyogtam. "Tudom," mondtam. "De én tudom az igazságot." Nem a szex, amíg el nem mondja. A módszer a kínzás, szexuális elégedetlenség." a nyakkendő kigombolta'


"Figyelmeztetem, hogy dühös lesz egy óra múlva."


Rám nézett, majd kuncogott egy kicsit idegesen. "A szörny" - mondta. 'Ó, nem. Édes szavak nem fognak segíteni. Ő hátradőlt, majd keresztbe a karjait. — Csinálok neked egy tisztességes ajánlat. Ha nem adod nekem, hogy mit akarok, azt nem kapod meg, amit akarsz."


Ő rossz szemmel nézik. "Nincs csúnya beszéd" - mondta.


"Ah! Ez is a terv része. Ha nem beszél gyorsan, nem sértegetni foglak, amíg nem csökken.


"Most Komolyan, Nick. Parancsot kaptam...


Komolyan. Konténer. Nem érdekel. Úgy nézett ki, egyenesen a szemébe. "Először is, én nem kockáztatom a nyakamat, ha nem tudom, hogy a VCS. Másodszor, nem tetszik az ötlet, hogy nem megbízható. Még soha nem láttam Sólyom titkolj el előlem semmit.


— Nem az, hogy nem bízom benned, hát persze. Ha van valaki, aki nem bízik, ez nekem. Vagy legalábbis az én elméletem, úgy értem. Azt mondta, hogy hagyja abba, ha elmondanám. Azt gondolhatnánk, hogy az egész világ megőrült."


"A Gar három szenátorok egy koporsóban, nagyon valószínűtlen, hogy elmegyek. Szóval hajrá. Mi az elméleted?"


Vett egy mély lélegzetet. "Hallottál már az egysejtű kultúra?"


'Igen.' Biológia... genetika. Valami ilyesmi?'


— Nos, egyre közelebb. Ez egy új módja a szaporodás."


— Mi a baj a régivel?"


"Hallgass rám" - mondta. — Én nem vagyok az a parancs, hogy ezt kell mondanom. Így kell, hogy legyen komoly, figyelj."


"Hallgatlak," mondtam.


"Köszönöm, hogy egy folyamatot hívják single cell transplantation, ble keresztül a sejtmag a sejt körül egy érett test-bármely sejt az egész olyan része, hogy a test — hozzon létre egy új szervezet, amely genetikailag azonos."'


Neki, nézett, nem mosolyogva. Ismétlem.'


"Ők kivonat a sejt körül a levágott köröm, tegye be a megfelelő vegyi környezet, az eredmény lenne egy kislány, aki úgy néz ki, pontosan olyan, mint ő minden részletét."


— Hogy történt?" "Nem bíztam rá semmit-e.


- Igen. Ez nem titok. Hogy pontos legyek, volt egy cikk róla az Idő, 1971-ben. Eddig ez csak végeztek a békák. Legalábbis amennyire tudjuk. De Kína ára út áll előttünk, sok a dolgokat."


'Várj egy percet. Azt mondod, hogy Chen-li Charles Bryce klón ugyanazon növény?


Ő bólintott félénken. "Mondtam, hogy nem," mondta.


'Nem értem. Úgy értem... Miért? Úgy értem, még akkor is, ha ez lehetséges, de még mindig nincs semmi értelme.


'Figyelj. Még ebben az országban, ott voltak a vizsgálati csoportban. Próbáltuk kitalálni, milyen ember kell egysejtű reprodukálni. Aztán egyik oka, hogy nem csináltunk semmit, kísérletek ebben az irányban, mert az a válasz, hogy ez a dugóhúzó: a legrosszabb emberek. A Hitlerek. Az emberek megalomániás. Az olyan emberek, mint Lao Zeng, például. Egy első osztályú bérgyilkos.


"Oké, tegyük fel, Lao Zeng megsokszorozódott..." nem volt nehéz elhinni, hogy egy ilyen szuper fantázia. "Mit nyer ebből? Kivéve az önzés. De mi köze van ennek a CANNES-i, valamint ezek a szenátorok? Mi köze van ennek az egész Nassau helyzet?


Megrázta a fejét. 'Azt nem tudom. - Semmit sem tudok róla. Csak azt tudom, hogy ezek a másolatok első osztályú bérgyilkosok fog nőni első osztályú bérgyilkosok. Hogy fog kinézni, de hiszem, — megölni -, mint az eredeti. Pedig az én elméletem az, hogy KANG vette Lao Zeng az anyag, hogy hozzon létre egy csapat tisztavérű gyilkosok."


Tudod, erről...'


'Milyen ostobaság...?'


"Elnézést, hogy megkérdezem neked.


Tanult meg jól. "Azt hiszed, hogy őrült?"


"Persze, hogy azt hiszem, hogy őrült. De az övét is. Az egészséges férfiak már az ágyban fekve szeretné tudni, hogyan lehet megszabadulni a gaz a kertben. Normális nők most csomag az ebéd. Őrültnek kell lennie, hogy működjön a FEJSZÉT."


"Ez a teória," mondta.


"Ez őrültség, de ez nem jelenti azt, hogy nem lehet igaz."


Ő lélegeztem egy megkönnyebbült sóhajt. "Köszönöm, Nick." Akkor mosolygott. 'Mondd, hogy...'


Igen.


Ő tolta a haját a homlokán. — Találkozott valaha a rendes nők?"


'Nem.'A mondott. "Nem az esetem."


"Mi a típusa?"


Barnák, " mondtam. Úgy nézett ki, fájt. "Alacsony, kövér, nagyon hülye. Habár, "tettem hozzá —" nyitott vagyok mindenre."


"Hogy van nyitva?" - kérdezte kigombolni az ingemet.


"Nagyon nyitott" - mondtam, levette a ruhát. "Remek," mondta. Ez volt az a szál, a beszélgetés.


Azt akarom mondani, hogy nem volna több a nők. Ő pedig azt hittem, már tudta, hogy a legjobb. De azt akarom mondani, hogy tévedtem. Tara valami más volt. Nagyon más. Nagyon más. Nekem úgy tűnik, hogy minden alkalommal, amikor egy kocka el akarja mondani, hogy valami ilyesmi egy könyvben, ez úgy hangzik, mintha a magasság az unalom. Ő mindig "hullámzó", ő "vonagló", ő a "piercing", ő pedig mindig a "robbanó". Valami ilyesmi mindig úgy hangzik, mint egy átirata a birkózás.


Tara más volt, nem a szavak. Azt éreztem, mintha a teste már feltalálták, ez életem első alkalommal csak nekem. Ő volt a nyílt, ártatlan, dögös volt, mint a vaj, derűs. Volt egy lány is, mint egy nő. Volt egy kérdés-válasz. Ő volt Tara. Ő az enyém volt. Az övé is más volt.


Neki, nézett, nem. Könnyek voltak a szemében. Megcsókolta a vállát. Köszönöm. Köszönöm.


Ő a kezét játszani a vörös felhő. Azt gondolnád, hogy egy tanyasi kakas ha nem szólt semmit, csak egymás érzéseit. Szóval pofa be, megcsókolta újra.


Olyan közel voltunk egymáshoz, amikor hallottuk a kopogást az ajtón. Neki, felkelt az ágyból. Ha egy lány volt az este, eljött volna, ha nem válaszolt. De aztán megint, lehet, hogy nem volt egy lány.


A becsomagolt egy törülközőbe, a derék, felvette a fegyvert, aztán az ajtóhoz ment. Ő nyitotta résnyire.


Volt, szobaszerviz. A kosár volt egy kiterjedt, vezetési rendszer; teljes pezsgővel egy ezüst hűvösebb.


Ott állt, nézte, aztán sóhajtva erősen, hirtelen nagyon éhes. "Szeretnék rendelni ezt neki," mondta a pincér, " de azt hiszem, rossz számot hívott."


Kérdezte. "Stewart?"


'Igen. A Stewart.


"Mr Garson Cantor rendelt neked." Éjfélig, mondta. Egy meglepetés.'


"Jól van, — mondtam, mikor a pincér eltűnt megint. Az állomás üzenet a hall valahol a közepén a saját.


— Úgy, mint a bab a Keresztelő pite?"


Fogalmam sincs, hogy mire gondolok, de Gar mondta, hogy hagyott egy üzenetet, ez eda ez minden, amit ránk hagyott, szóval... " nézett körül a széket, én pedig kértem, hogy valami figyelemre méltó. Egy darab papír. Ez volt a pezsgőt. A boríték belsejében csak egy névjegykártya a felirat " Best wishes nagybetűvel. A Gar is írt valamit, amit kellett volna lennie kódot.


M-1-x4 + ?


"Hogy rettenetes," mondtam. "Ez hülyeség." Volt megint, hogy feszegették az ego üzenet jelenik meg: "Lehet, hogy ez a képlet." Adtam egy kártyát, hogy Tara: "Hangját. Te vagy a tudós, a család."


Tara visszatért az ego rám, majd vállat vont. — Nem az a neve, hogy tudom. M mínusz 1, szorozza meg a 4 plusz valami." Megrázta a fejét. "Igazad van, ez képtelenség.


Úgy nézett újra a térképet. Hé, várjatok meg. Megértettem őt.Hirtelen minden értelmet nyert. "Tudod, hogy ez mit jelent? Ez azt jelenti, hogy igazad van.


Úgy nézett rám, mint borjú az új kapura. "Mint mi?"


"Róluk pbx. Nézd. Az apja megmutatta neki a kártyát, újra. "Nem M mínusz 1. Ez a zenekar M 1. Ml. A kód neve Lao Zeng. De Ml x 4 Ml szorozva 4. Négy MI van. Négy férfi, aki úgy nézett ki, mint Lao Tseng. Az ágakat. Plusz egy kérdőjel. Plusz Isten tudja, hány.


Zavaros, ő hátradőlt a székében. "Azt tapasztaljuk, hogy a történelmi pillanatot."


"Ó, ugyan már" - mondtam. "Igazad volt."


"Igen, — mondta. "De soha nem bántam meg, hogy igaz előtt."


Ez lehetett a tizedik cigarettát. Szóval ez már túl sok volt. Eldobtam a csikket, az erkélyen át a korláton, s nézte merülés, mint egy bátor kis bombázó. "Élünk, becsülettel esik, mint a rothadt körte." A szél felvette volna a sötét kikötő, valamint a lehorgonyzott halászhajók voltak idegesen kapkodta a hullámok, mint a türelmetlen gyerek, aki felébredt, a szüleik előtt, s most várom, hogy az új nap. Nem tudtam aludni. Megvárta, amíg Tara elbóbiskoltam, aztán töltött magának egy pohár pezsgőt, majd kiment az erkélyre. Ezer csillag egy fehér hold lógott, a világ, a sima vizet, majd partra. Egy pillanatra el akartam felejteni, hogy az a másik világ, az ego, a kemény vonalak, valamint a vér-bőrpír. Ez a világ a halállal, ahol előbb lő, aztán kérdez.


De volt annyi kérdésem ih magam. Most, hogy a válaszok nem lehet halogatni, amíg később. Chen-li egyike volt azoknak a Pbx. Megölt egy szenátor. Most, hogy valaki tervezi, hogy megmentse Chen-li a börtön környékén ma este. De ki volt ez a "valaki"? Amikor a "ma"? Ez a "hema -, hogy" lehet, hogy tizenkét ember kézigránáttal, vagy egy személy, egy jó terv. Ma pedig — a leghosszabb szó. Tart a sötétedésig, hogy a következő hajnalt. Volt valami más is. Lin Csing-azt mondta, hogy én voltam a célpontja egy "régi ellenség". Mi régi ellenség? Volt egy ezer ellenséget. Ha még mindig a szigeten van, lehet, hogy csak az utamba. Valahogy meg kellett találnunk a válaszokat. Előtt, hogy " ma este."


Megfordult, s úgy nézett ki belülről, a Tara alszik ott. A hold tükröződik az üveg nap; úgy nézett ki, mint ha a levegőben lebegő kék negyedben a hold, mint egy éjszakai fény. A szeme sodródott el újra. Ott is volt valami hasonló. Még mindig volt Tara aggódni megvédeni. Ügynök volt, majd egy vezető kutató, de hát kellett a védelmet. A másik ok, nem tudtam aludni. Ez nem lenne lehetséges, ha nem volna egy terv, mint az, hogy hol kezdjem, megtalálni ezeket a "miértek".


Kezdte keresni. A fiókban az asztal szék, megtaláltam, amire szükségem volt. Ezek a giccses szórólapokat hagynak a turisták számára. "Szórakoztató Nassau-ban". "Hol történik mindez?"


"Hol történik mindez?" volt egy térképet a szigetről. Felvette, hogy közelebbről. A börtönben találta. Jó. Ha elküldték a hotel menekülni egy fogoly, hol az ő egója el? A hotel volna őt a szigetről. Mehettem volna a parton. Egy kis repülő jönne a parton, mint egy kifutón. Vagy egy hajó használtam volna. Privát hajó, nyaralás, kiemelt jachtok. Követtem őt a börtönből, hogy a ruha. A ruha nagyon drága volt, sok volt az utakon. Az egész sziget vette ki.


Amikor felnéztem, újra, a külseje megváltozott. A nap előbújt a mögött, hogy a Föld vonal, az eget tartozó Föld Anya egy ismerős rózsaszín takarót. A halászok ment ki, körül otthonukat, a Bay Sturt felé a hajó lehorgonyozva a kikötőbe. A nők nyitotta meg a standokon a piacon a meleg szalma kalap, s a rikító zsák tengeri kagylókból. Ha Jon Stewart, sétálhatunk keresztül ezen a piacon, menj vízisí a tengeren, majd ebéd a városban, a frissen fogott tengeri sügér. Ha Jon Stewart, nem tudom, Chen-li közelgő escape most pedig, ha tudta volna, hogy a rendőrség megakadályozza. "De Nick Carter segít Chen-li menekülés.


A gyilkos csak egy fogaskerék az egész autó, de az övé lenne az egész autó; mint a hely, ahol tömegesen gyártani a PBX. De egy kis szerencsével, Chen-li vezet, hogy ott legyek. Ha csak ő tudta, hogy az ego elfutni. Mindenki, kivéve engem.


Hat órakor reggel, de most már volt egy tervem. Tudott aludni.


6. fejezet


Első szabály: ismerd meg az ellenséged.


Kikapcsolta a Interfield Út felé a reptérre. A régi ellenség, legalább szerint Lin Jing, látta, ahogy megérkezik a reptérre. Lehet, hogy a repülőtér is adj egy nyomot. Nos, volt egy vad utazás, de egy próbát megért.


Nézett az arcok a pult mögött. A vámon. Információk. Hertz autókölcsönző. Foglalás. Senki őket megtagadta tőlem semmit, hogy megjelent a médiában. Elmentem egy újságos, majd vettem egy újságot. Hogy kell valamit csinálni, amíg az övé, mit csinál. Nen nem kell semmit kaszinók Grenada. A külföldiek. De nem így lenne, furcsa. Talán nem akarja megijeszteni a turisták. Vagy talán a zsaruk, csak nem tudtam róla. Talán valaki más jött korábban, takarítani ezt a disznóólat. Valaki másnak a kábítószer-kereskedelem.


Vagy valaki másoknak . A lista a halott ellenőrizték. Bangel meghalt a kórházban. Gondatlanság egy cigarettát. Ego anyám, aki élt a Kensington, volt egy ego túlélő. Semmi, de jó dolog, hogy a halott. De mortuis nil nisi bonum. Úgy nézett körül a területet, mert az újság. Régi ellenségek bujkált az árnyékban.


Van még egy dolog, amit meg tud csinálni. Egy szép angol BOAC lány jelentkezett az utas listán hétfőn este. Hétfőn este megérkeztünk New York-7: 30-kor. A Pan Am maradt Miami hét, a Brit gépet London megérkezett nyolc-nem, negyed nyolc. Ez egy kicsit korai. London. Gondolkoztam egy ideig. Charles hadd mutassam be az ellenség körül London. De nem, ego, amikor rajtaütöttek a laborban. Nyolc! Vin Be! Lehetett volna neki. Carlo, a kifutófiú, mondta a férfi, aki fizetett a gmu volt egy nagy Kínai. Szárny Tak volt egy öt láb magas ügynök KAHN, a Londoni székhelyű. De valószínű, hogy azt is elfelejtette, hogy valaha találkoztunk. Hadd emlékeztessem önöket, hogy ő most volt három ujjú kezét.


Drágám. Mosolygott a lány a pult mögött. "Meg tudná mondani, hogy Wing volt a gépen hétfőn London körül?"


"Ó, sajnálom." Ő is úgy nézett ki, nagyon szomorú. — De attól tartok, nem szabad információ."


"Tudom, hogy nem," mondtam.


Úgy nézett ki, egyenesen a szemébe. Nézd kettő: alig szabályozott, forrongó szenvedély.


Ő adta az információt. Vin Vo valóban ezen az utas listán. Nem volt egyedül ezen az úton. Az ego az útitárs volt az úgynevezett Hung Lo.


"Abban az esetben, ha kíváncsi vagy," tette hozzá segítőkészen, " már lefoglalt utazás Londonba tíz órakor este."


Volt érdekelt.


Vettem egy esélyt, de felhívta a Grenada Hotel. Mr Vin Po regisztrált velük. A szerencsejáték indult, hogy kifizessék. De másrészt, egy bizonyos Hung Lo. Nem lehet csak nyerni az idő sem.


Visszamentem a hotel talált Carlo, közös barátunk. Ő rájött volna a Bűntudat. Mondtam neki, emu, hogy mi a hotel tudta, de mondta, emu, hogy én mennyit fizetne érte. Azért jöttünk, hogy egy megállapodás.


Azt mondta Tara, mire számíthat. Azt hittem, jó lesz.


Megcsókolta a búcsú, aztán visszament a kocsiba.


Második szabály: börtönbe. Menj nyíltan börtönbe.


De az úton, megállt a Csövek, a Béke, egy angol szivar gyártó Nassau-ban. Ők voltak a csúnya márka arany szócsöve. Megparancsolta neki, hogy küldjön egy pár csomag a hotel vette egy pár csomag vele azonnali használatra.


Elmentem egy bárba a Bay Streeten volt egy szendvicset, meg egy sört. Aztán még egy. Majd még egyet. Egy bourbon, hogy felmelegedjen. Amikor elment, részeg volt, de megbotlott. Vitám volt a csapos a számlát. A lényeg, hogy igaza volt. Kijött egy féktelen hangulat, van vissza az autóba, majd elhajtott. Rossz helyen fordult be egy egyirányú utca, leszorítani, a szembejövő autók. Nagyon tetszett a hangja, ez a kürt. Elkezdett dudálni, " Ez-az-itthon-meg-folytatja-a-csata."


Ez a rendőr megjelent a Parlament Sturt. Nem volt más dokumentumok velem. Nagyon kedves volt. Felajánlotta, hogy vigyen vissza a hotelbe. Felejtsük el. Azt akarta, hogy tudjon aludni.


Az ő egója az állkapcsából. Is egy jó módja annak, hogy börtönbe.


A Nassau börtönben nem volt olyan rossz, mint mindig. Volt egy ügyetlen, kétszintes kő struktúra, a nyugati oldalon a sziget. A helyiek hívják a "hotel", mert ez az, aminek látszik. Sok természeti szépségeket kínál. Szépen nyírt pázsit, keskeny kertek. A vendégek többnyire alszanak az emberek le a részegség egy éjszakára, találomra tolvajokat, illetve az alkalmi helyi "bűnöző őrültek". Míg most, vadászgörény faji zavargások nem vezettek, az erőszakos bűncselekmények. Így az emberek, mint Chen-li nem vették figyelembe, hogy bármilyen módon, amikor felállították a biztonsági rendszer. De ők emu a legjobb volt. Egy őr állt előtte az ego kamera.


Nagyon részeg volt. Azt mondták, hogy jogosult volt egy telefon. Mondtam nekik, hogy én akartam hívni Szent Péter. Azt mondták, nagyon részeg voltam.


Visszük fel. Eltekintve Chen-li, csak két másik rab. Engem ugyanabban a cellában a két fickó.


Odin aludt körülöttük, egyértelműen részeg.


A másik úgy nézett ki, mint egy ember, nem akarom, hogy csapdába estem ugyanabba a cellába. Volt egy nagy ember, egy szilárd építeni, de a hegek szúrt sebet, hogy készült a kék-fekete arca, mint egy toldozott.


Volt valami a fejében, amikor belépett.


Chen-li sejt volt, a másik végén. Ott, a végén a folyosón. Ha maradt volna a bal oldalon, az ego nem láthatta őt. Az első pillantást a fióktelep. Volt higgadt.


Rágyújtott egy cigarettára, majd átadta a csomagot, hogy egy nagy cellatársa. Felvette az egyik, megvizsgálták, úgy érezte, hogy az arany tartóját, majd tartotta a fény felé. "Ezt a szart." Mosolygott.


Ego neve Wilson T. Seriff, valamint volt egy bárja, a Fa Nikkel, egy helyi létesítmény, a városon kívül. Hirtelen, a rendőrök rontottak talált csomagokat a heroin a pult alatt. "Ez volt ültetett, ember. Nem vagyok hülye. Ő is széttárta a kezét. Tiszták voltak. "Másrészt, hogy" ő megvakarta a tarkóját, " ha olyan okos vagy, akkor miért van itt?"


Lezárták az ego, bár majd megölte az ego. Szerint Ego, nem volt sok a kábítószer-probléma Nassau, így a rendőrök csak úgy tett, mintha egy bigwigger. Olyan volt, mintha tényleg egy nagy főnök. — Addig is, egy okos fickó a röhögéstől."


"Igen", mondtam. "Micsoda izgalom."


Wilson T. Seriff, valamint a barátok lettünk. Elmondta, a Jean meg a gyerekek, majd a sárga házban, hogy épített magának. Megkérdeztem tőle, volt-e valami komoly ellensége, ő pedig nevetett. "Jézus, igen. De az én ellenségeim. Ők nagyobb valószínűséggel vágta, hogy darabokra, mint díszíteni, hogy ezen a módon. Szavazás mitől olyan dühös ember. Senki nem fog semmit körül."


"A bár?"


Felemelte a vállát. Ha valaki nem kell, fognak még venni. Vagy én, vagy a kormány. Bárhogy is legyen, mindig meg kell fizetni."


"Hacsak nem csinál valami más célra." Ő már tudta, hogy ki az "ők" voltak.


Neki valamit ismert, ebben a börtönben. A rendőrök a földszinten volt szolgálatban, míg tíz. Biztonsági őr Jung-lee volt az egyetlen biztonsági őr fel. Az ego megváltozott minden öt óra. A következő biztonsági őr lesz itt egy negyed hat. Igazgató Bruckman helyébe Börtönőr Crump.


Volt néhány kérdést által gmu arról, hogy Chen-li. Az alvó cellatársa keverve röviden álmában. Azután megfordult, s horkolni kezdett.


Chen-li csak egy ügyfél. Egy tengerész, Wilson szerint. Egy vékony srác volt a tréning. Chen-li úgynevezett ego Johnny. Johnny minden nap eljött. A múlt idő volt ma reggel. Volt egy tetoválás egy nagy piros pillangó a karján. Nem hiányzik innen egy kilométerre.


Egy dolog a elsajátította az évek során. Elem, hogy nem lehet kihagyni sugarú körön belül 1 km-re általában az ott elhelyezett valamiért.


Egy őrmester jött oda hozzám. Már nagyon józan. Sok volt a bűntudat. Megkérte, ha fel tudnám hívni Jean.


Hat órakor, mint a tervezett, Tara érkezett. Azt nem értem, hogy lehettem ilyen hülye. Azt mondtam nekik, hogy én jó ember volt, jó polgár, jó férj, pedig nem csináltam semmit, így a vad előtt. Pedig az övé volna, hogy soha többé. Később azt mondta, hogy nagyon sírt könnyek.


Ejtették a vádakat egy jól.


Tíz perccel múlt hat, a falat, a telefon a blokk megszólalt. Gárdista Bruckman elhagyta a posztját, s ment végig a folyosón, hogy válaszoljon a gmu. 'Igen. Nézett felém. 'Igen. Küldök neki ego le azonnal.


Hátat fordított a nyögés. "Hé" - mondta a telefonba, hogy " ő hotel akar tenni neked.".. Ego Stahl hangja alacsony tárolja. Reméltem, hogy a dugóhúzó ego nem tartott túl sokáig, mivel ez megszakíthatja a menetrend.


Úgy nézett Wilson. T. Seriff. Nekem nagyon tetszett. Aztán megérett rá, hogy ma meghalok. Hogy miért ölték meg CANNA, mert tanúja volt. Nem bízik benne, hogy a csendes digitális fényképezőgép társ. Túl csendes. Egy kicsit részegen. Az ego szag lehet, úgy érezte, Párizs.


De mi a fenét érdekel? A legkevesebb, hogy megvédje Wilson. Ült fel az ágyában. "Ez vagy te, ember" mondta. "Menj haza!"


"Akkor is menjen el," mondtam. Nagyon gyorsan.'


— Én nem fogadnék Stahl rajta.


- igen. Hogy őszinte legyek. A varrás a dublett hozzá: "nem mernek mindent alá." Most már nyitva van.


Ő volt ih emu a karját. Tudta, hogy a chips hozta a kaszinó jól jönne.


Amikor a Börtönőr Brookman jött nekem, Wilson már alszik, Brookman vezetett a lépcsőn. "Rendben, Stuart. Egyedül kell menned. Nem hagyhatom el ezt a világot.


"Köszönöm, Ügynök Brookman," mondtam.


"Az a lépcső alján, fordulj balra. A nő vár ott.


Neki, bólintott mosolyogva. "Természetesen," mondtam. "Nagyon köszönöm. Olyan jó voltál hozzám. Kinyújtotta a kezét. Magas öt.'


Kinyújtotta a kezét.


Öt másodperccel később alatt volt hajózni.


A háromszor adag érzéstelenítő minden token. Mind a férfiak, ki lesz öt körül, a hatodik óra. Ez elég hosszú.


Chen-li rám nézett, majd bólintott csendesen. Azt hitte, hogy ez is a terv része.


Volt egy negyed hat. A lépcsőn, a nő szembesült azzal, Igazgató Crump, Bruckman helyettese a gondnok. "Bruckman van egy üzenetem a számodra," mondtam.


'Oi? Megállt, össze van zavarodva.


Elérte az egy percet, majd elővett egy összehajtott papírt. Neki határozottan tette ezt, valamint a chip az ego vár kezét.


Az ő egója húzta alvó test vissza az emeletre, hogy a börtön blokk.


A földszinten, az őrmester prédikált nekem arról, hogy az alkohol veszélyeiről.


Azt mondta az őrmester, hogy ő lett volna jó fiú egyébként. Úgy éreztük, sajnálom, hogy egymás kezét.


A jegyző a váróban az őrmester ősszel jött, hogy lássa, mi a baj. "Csak felborult." Mondtam neki. Csak így. Gyere, nézd meg." Ego megragadtam a karját, mintha próbáltam sürgetni.


A rendőrség író esett a törzsőrmester.


Tara várt rám a pultnál.


"Kezet fogtam a rendőrök, aki volt olyan kedves, hogy engem," - mondtam.


"Tényleg meg kell óvakodnunk," mondta, miközben elindultunk. — Úgy értem, itt mindenki alszik olyan jól.


Elkezdett dúdolni Brahma Altatódal.


7. fejezet


Tara meg vele akartam beszélni. Találtunk egy helyet, nem messze a börtönben. Egy igazi hamis antik pad-műanyag tégla fából készült vinyl. Ez a hely volt az úgynevezett "Het Schelmenhor", gondoltam, ha ez volt az igazi gazember.


Nem számítottam rá, bármilyen nehézségek a börtönből. Mind fog aludni, az első néhány órában. Pedig, ahogy valaki egyszer azt mondta, alszik éjfélig fontos. A kételkedett abban, hogy az ih volna aludni kell szakítani. Az ellenség első autó nem lenne ott, amíg tíz óránál, mivel a fejlesztőknek már lefoglalt jegyek egy tíz órás út Londonba, a menekülés volt a sor, este tíz óra előtt.


A menekülési került sor. Az övé, gondoskodtam róla. Másrészt, a rendőrség is segített neki. Legalább tartotta őket életben. Ha szerencsénk van, senkit sem lőttek le. Chen-li barátok volna, hogy nézd meg a rendőrség, remélte, hogy nem ébred az alvó kutyák. Volt egy jó dolog volt, hogy nap.


Ő vezette Tara, hogy egy asztal a sarokban, majd rendelt egy bourbont. Rendelt sherry. A hölgy maradt egy hölgy. "Hír-Carlo?"


Elkezdett kotorászni a táskájában. "Felhívott," mondta. "Mentette meg." Ő jött egy maroknyi csikket, elfintorodott, majd feldobta magát újra. A céltalan keresés nem jutottunk sehova. Aztán elkezdte módszeresen kiürítése a táska az egyik tétel egy időben. Kompakt doboz. Cigaretta. Tárca. Rám nézett, zavart volt. "Ha azt, hogy még egy megjegyzést erről, Carter, minden rendben lesz."


Folytatta a reid.


Folytattam a keresést egy megfelelő hozzászólás.


Hallottad a híreket? Nem, természetesen nem. Az asztallap kezdtem hasonlítani a Waterloo térrel. "Szenátor Cranston." Felnézett. Autó baleset. Legalábbis ez a hivatalos app.


— A valós információkat?"


Ő bólintott. "Amikor felhívtam őt Washingtonban, hogy tájékoztassa őt a megállapítások, mindent megértettem. Az igazi ok az, hogy a gép megsérült.


Az övé, ő a fejét rázta. Egy újabb nap, egy újabb halál. De eddig a vadászgörény otthon Cannes-ban már az összes adu. "Akarsz egy üzenetet Carlo," a férje tagadta, hogy a médiában. — Azt hiszem, jobb lesz, ha sietsz a keresést." Ő volt kotorászni a táskájában... levágta az ujjait. "Biztos vagyok benne, hogy volt."Carlo fésült egész Grenada, ahogy mondta emu voltak, amikor ők találták ki Franciaországban, Carlo ment utánuk. Egy tengerparti villában, " mondta. A végén a Cascade Út. Aztán balra fordult, vagy egyenesen előre. Nos, legalább nem hajlandó enni


Ő kapta a legtöbb gonosz pillantást az elmúlt pár nap Nem. "Tara!" A hangja elképesztően durva. Megtalálta a papír. "Fordulj balra" - mondta.


Emlékezni akart a hotel kiadvány. A térképet tanulmányozta az erkélyen az első fény a reggel. Szerint" Hol történik mindez? " a Cascade út futott párhuzamosan, az Atlanti-Óceán, mint egy mérföldre van a tenger. Szerint a" Szórakozás Nassau, "Cascade Út volt ismert, mint a fő utcán a milliomosok." ... ahol a leginkább extravagáns villas a Bahamákon." Mindenesetre jó volt a rejtekhely Chen-li. Egy jó kiindulópont a menekülés a szigetről. Nem kétséges, hogy Po Vin ott várakozott, Chen-li.


"Egyébként," mondta. "Még mindig ott van."


"Ki", mondtam, " hol máshol?"


"Vin-Ben még mindig a Cascade Út. Legalább egy, minden valószínűség szerint, hogy ott van. Carlo azt mondta, hogy az Ego eltávolították a regisztráció a Grenada. Kivettem a csomagot. Úgy nézett ki, mint megállapodik ott.


Ott kellett volna. Szerencsére, Carlo néztem Szárny. De az esélyt, hogy kifizesse karcsú volt. Carlo lehetett megvesztegetni. Csak, hogy szerencsés az, ami idegesít. Eszembe jut, mennyire az életünk, a sorsunk rejtett kebelén a szeszélyeit ironikus istenek. "Igyál!" - mondtam. "Meg kell dolgozni."


"Cascade Úton?" Úgy nézett ki, türelmetlen.


"Részben", mondtam.


— Mit jelent az, hogy 'részben a'?"


— Úgy értem, én vagyok az e-rész foglalkozik, hogy Cascade Út. Te vagy a másik része, irány vissza a szállodába.


Ő eltorzult az arca. "Mindig te vagy a legjobb." Mi az az adósság?


Van egy olyan érzésem. — Azt akarom, hogy a csomag up and drive a hotel körül.


Én írtam le a címét, ki egy üzenetet, hogy adna hozzá. Abe átadtam neki. "Ott találkozunk újra."


Kerülte a tekintetemet. "Ha.".. ha te nem jössz?


Őt figyelmen kívül hagyni, hogy a szándékai. "Ha nem vagyok itt éjfélig, lépjen kapcsolatba a Sólyom, s győződjön meg róla, hogy kijussak innen, amilyen gyorsan csak lehetséges."


Úgy nézett rám, már megint ez a vicces, figyelmes pillantást. Arra gondolt, mi lenne, ha soha nem találkoztunk újra.


"Én jövök" - mondtam. "Ne aggódj. "Neki, én megyek.'


Megcsókolta ee, de a gondolataim máshol volt.


8. fejezet


Sokan azt mondják, hogy a boldogság nem a pénzről szól, de kezdem gyanítani, hogy lehet, hogy tévedek. A házban, Cascade Út nézett ki, nagyon boldog. Modern kastély egész rózsaszín kő, üveg falak, kilátással a tengerre. Eléri ez által a következő egy hosszú U-alakú felhajtó. Abból ítélve, hogy mi volt a garázsban, csak van ott egy Bentley-t vagy egy Aston Martin, vagy egy Lamborghini. Amikor már ott van, akkor választhat, hogy jó néhány szép dolog. Voltak istállók, teniszpálya, valamint egy kis kikötőbe, ahol egy tizenöt méteres jacht volt látható. Ha fáradt ezt, csak nézz körül. Csak a hely volt, egy ünnepi rohanás a természet. Tovább a műút, egy ősi fügefa teremtett egy sor természetes gates. Az ego vastag ágak lehajolt a földre, gyökeret verni, mint az új fák. Voltak más fák vörös levelek, valamint a szálloda egész területén, valamint volt egy kusza illatok, virágok. Olyan volt, mintha egy kerti partira, de csak meghívja a virágokat.


Elrejtettem az autó mellett a főúton, majd tovább sétált. Ő már átment a házhoz, de ez nem számít. Volt a biztonság. De most már nincs.


Az egyetlen csapás, elromlott valami a gmu nyakát. Az ő egója vette a fegyvert vele. Emlékbe. Soha nem tudhatod, mikor lesz szükséged egy fegyvert. Volt található, mintegy harminc méterre a házban, egy szépen parkosított terület. Nem volt kilátás a kövezett terasz. Ott volt a bárban, ételt, italt. A terasz várja a vendégeket. Vártam őt is.


Elhagyták a házat. Vin egy idősebb férfival, majd egy ego felesége. A Vin nem változott. Ő volt az egyik a magas, kopasz ember veszi körül őket, a méret szekrény, akiknek az arca nem tükrözi idő, vagy érzelem. Neked is lehet faragni egy ego körül sárga szappant. Volt rajta mit Carlo úgynevezett "egy furcsa, szürke öltöny-az egységes az összes Maoisták." Abból ítélve, a ruhák, a férj-feleség volt angol. Ezüst-fehér hajú, rendkívül ízléstelen egy luxus módon. Talán az egyik díszes fejléc fuvarozók. A hercegé volt a Atwaters-Kent. Indul a Grófnő Massa-hogy-siker.


Az ember öntött egy kis ital, a nő letette a tányért át. Minden ugyanolyan volt kellemes. Nem egy tipikus előzménye, hogy vér hősiesség.


MG érkezett. Szőke, tizenkilenc éves, száraz, szép. van egy rakás doboz tele a ruházati boltokban. Megcsókolta a férfi, a nő, belépett a házba, majd visszatért egy pár pillanattal később egy estélyi ruha hátán hever a karját. Szorította ego, hogy a testét, pirouetted mosolyogva. Mindenki, beleértve a Po Vin, mosolygott, reuma.


Kezdtem azt hinni, hogy hibát követett el. Ez a boldog jelenet a Brit felső tízezer is lehet, hogy pontosan mi úgy tűnt: a boldog jelenet a Brit felső tízezer. Mint az őrszem, sok gazdag gőzhajók felvenni az őrök, hogy őr az ingatlan. Nagyon is elképzelhető, hogy Vin vezetett, hogy zsákutca, tudom, hogy ő vezetett tovább, de titokban nevetett be az öklét. Ha ez így lenne, akkor nagyban mindent tönkretett.


De nem ez a helyzet.


Néhány perc múlva az inas jött ki. Volt egy nagy doboz cigaretta vele. Az inas úgy nézett ki, mint egy Kínai. A lány úgy volt, hogy visszajön a házba, s az inas lett neki, ezért nekem. Úgy nézett ki, keresztül a puska hatálya alá. A komornyik volt egy kis szemölcs közepén a homlokát. Osztály száma három.


Ő is fegyver volt a doboz cigarettát. Abban a pillanatban, ő hozta, Po Vin is rágyújtott, majd rámutatott, hogy az árnyak kívül az udvaron.


Három banditák az aljnövényzet. Mind keletiek oldalán. Tudtam, hogy egy körül őket. Egy okos ember, egy fehér póló, farmer, kopott bordély.


Által partizan. Egy Kambodzsai terrorista.


Először is, harcolt az ellen, hogy a kormány a Herceg Sihanouk, majd, amikor ez a királyi kormány esett, hogy függvényében ábrázoljuk a Lon Nol rendszer. Ha elfogadja Kambodzsai a politika számára, hogy mi az, akkor hívja ego egy hazafias fanatikus. De az ego, hogy jelenleg itt készült az ego egy Kommunista szimpatizáns. A dice játék az Ázsiai politika, nehéz megmondani, hogy ki, mit, anélkül, hogy egy kristálygömb.


A másik két új volt nekem. De valószínűleg volt egy lenyűgöző bűnügyi nyilvántartásban. Viseltek fű-festett khaki nadrág, valamint kordbársony dublettje. Ha láttad ih, mint ez, akkor már valószínűleg elfogadott ih a kertészek. Kiforgatták a tulajdonosok, mint a rántott virágok, tolta ih a házba. A lány sikított egy párszor, de a komornyik volt, valószínűleg már el a többi szolgák, mivel senki sem jött ki, hogy megnézze, mi történik.


A foglyot küldtek a negyedik emeleten. A lány venni, hogy egy külön szobában. Néztem a jelenetet, a vastag üveg windows amíg ezek a rablók, hogy a roham a fokozott óvatosság, húzta el a függönyt, majd elrejtette a jelenet nekem.


Gyorsan belépett azon az alapon, hogy a kör a fák közelében, az udvaron. Szergej már fordult halvány kék. Megnézte az óráját. Ez volt fél hat. A tűzijáték bármelyik pillanatban felrobbanhat.


Visszatértek a terasz, most a helyzet urai, a ház. Szárny töltött magának egy italt, aztán felemelte a bögrét a sajtos szendvicset. Befejezte a igyál egy kortyot. "Jobb lenne, ha végig a pontokat."


Mind játszani ezt a játékot körül a széket. A szívós úriember azzal kezdődött, hogy egy általános felmérés, valami hasonló: Ica eno, szerencsés tao.


Anélkül, hogy a legkisebb feliratok a képernyőn. Szépen. Ey volt a frontember a műsor, de nen volt szó, hogy van egy csomó "Oo zurab tao"szó.


Anélkül, hogy észrevennénk, Szárny, jött a mentő.


"Csak angolul, Kwan. Angol. Magunk között beszélni, négy különböző nyelvjárások. Szóval beszéljünk angolul, mint azt eredetileg megbeszéltük." Megfordult, hogy Wang Tong. — Semmi baja, a hajó?"


Van megrázta a fejét . 'Hogy vagy. Johnny mindent ellenőrizni. Már a fedélzeten.


Johnny. A tengerész. A tetovált pillangó a karján. Az, aki ellátogatott Chen-li börtönben. Ő volt a parancsnok, a Herceg yacht.


Szárny mosolygott, majd megfordult, hogy a csoport. "Meg fogják érteni, hogy Johnny lesz egy nagyon rossz kapitány. Nem messze innen, a jacht lesz baleset. Lesz titokban mentette meg egy tengeralattjáró a hibákat. "lesznek temetve a tengerfenéken."


Volt egy olyan érzésem, hogy ezek a "hibák" is voltak, akik fent a házban. Nem, így nem lesz nehéz megfejteni az ih terv. A tengeralattjáró mentési volt egy jó, okos trükk. De szimulál a baleset zseniális volt. Ez egy régi trükk, hogy elrejtse egy bűncselekmény elkövetésével egy másik. Lehet mutatta be, mint egy sikertelen rablási kísérlet egy repülőgép a szervek-a Britek a fedélzeten, mint néma tanúi. Néhány zsíros nyomokat Chen-li jelenléte a fedélzeten voltak, elég, jelezve, hogy ő volt a tengerbe vesztek. Nem lesz képes, hogy a keresés az egész óceánt, hogy megtalálja a testet. Azon tűnődött, vajon Johnny, a "kapitány" a bagoly yacht ezek után. Ez egy jó húzás. Az ego tetoválás láncolva az ego, hogy Chen-li, mert lehet, hogy láttam Párizsban. Arra gondolt, hogy ez már hit Johnny. Úgy döntött, hogy Johnny édesanyja kell aggódnod.


Volt egy pár magam. Például: hogyan kell hatástalanítani egy tengeralattjáró? Hogyan tudnám megmenteni egy idős házaspár, egy lány?


"Ahogy a lány..." Ez volt a harmadik ember, aki kinyitotta a száját. Úgy nézett ki a legmenőbb a környéken, volt egy teljes készlet rozsdamentes acél fogak. Amikor mosolygott, olyan volt, mint a mechanikus cápa. Most már ő is nevetett. — Úgy értem — "azt mondta, egy buja, ravasz pillantást," miért öljük meg őt?" Mindannyian élvezni hé-talán a tengeren. Ego nevetés lett lázas kacaj. Az ego terv széles körben elfogadott. Wang pedig Kwam is mosolygott.


Egy több leereszkedő nevetni találták ki. "Rendben," mondta. Akkor jó szórakozást. Megfordult, hogy a komornyik. — Tudod, mit tegyek még?"


Az inas úgy tűnt, hogy a dugóhúzó, mint egy sértés. Persze, tudta, mit kell tenni. "Ölj meg egy pár embert, majd a testület." Úgy tűnt, szinte szégyellem, hogy ezek a kis munkákat. De megvolt a maga okai. Egy szemölcs a homlokán jelezte, hogy ő is volt fiatal. Ő örökölte a Lao Zeng szörnyű képességek, az arrogancia, hogy együtt ih. Nyilvánvaló volt, hogy a gmu nem olyan, mint az alárendelt helyzetben. Vin, Po vizsgálták a fióktelep arcát. — Ne aggódj, Hyun Lo. Eljön majd a maga ideje.'


Ó, Istenem. Ha egy képregény volna, Szergej tűz most.


Kövesse ezt a forgatókönyvet.


A komornyik neve Hong Lo. Hung Lo érkezett, London körül a Szárny. Lo jegy foglalt vissza Londonba Szárny. Tíz óra van ma. De Hung Lo várható, hogy hajón. Szóval Chen-li, az ego, a hasonmás lesz a gépen. Jóképű hasonmás.


Persze, a repülőtér teljes a zsaruk. De ő lesz a megfelelő identitás tanúsítványok, valamint egy Brit útlevél, minden annak érdekében, valamint a bizonyíték arra, hogy éppen most érkezett London körül. Nem kétséges, lesznek, akik a reptéren, aki megesküszik rá, hogy látták, hogy az egónak van egy pár nappal korábban. Azt is elfelejtette, követjük ezt a tengeralattjárót. Én aggódnék követi a gép később.


Itt az ideje, hogy aggódnia, hogy valami más.


A Bizottság folytatta ellenőrzés, ott a teraszon. Az övé csendben csúszott át a házat. Az ajtó zárva volt. A windows úgy tűnt, hogy ott csak a móka kedvéért. A szilárd, zökkenőmentes ívek - mint az ívek egy katedrális - készült vastag, törhetetlen üveg, akkor a lezárt, majd állítsa be a köveket. Friss levegőre volt, ezért egy kérdés a klímaberendezés mintavételi. Csak a negyedik emeleten volt, a windows nem a valóság. Nagy ablakok, hogy lehet mozgatni, vízszintesen. A körülöttük nyitva volt. Ez, mint mondják, egy web ló fogadni. A kő, amely körül épült ez a palota, nem kis egyáltalán. Voltak nagy, lapos kövek szabálytalan alakú, halmozott össze, rendszertelen időközönként. Az alátámasztási pontok voltak néha található, a parttól másfél méterre egymástól. Mindegy, csak elkezdett felmászni. Amikor körülbelül harminc méter magasan, tudtam, hogy nem Tarzan. Harminc méter magas, nem jó helyzetben, hogy tudom, hogy nem Tarzan. Még rosszabb, ha rájönnek, hogy be vagy zárva egy egyszerű nyögés a sziklát, nincs más ösvény a közelben. Amikor a lábam nem volt mérlegelési neki eltört, így ő lóg a bal karját, ami volt, most megakadt a rést a fejem fölött. Csak ez tartotta bennem van. Eső nem ölne meg engem, de nem ez volt a lényeg. Ez az életébe kerül egy lány, meg egy idős házaspár.


Egy erőfeszítés, ő megragadta a nehéz fogást egyik kezével gondosan megvizsgálta a gable ajtót jó. Semmi, ami segíthetne. Nincsenek kapaszkodók, semmi trükk, a kezét. Csak egy kő. Egy gyors mozdulattal vette a stiletto a jobb kezében, s megpróbált faragni egy másik lábát, a vezetés, az ego keresztül a kő szilánkok. Ő volna az a hat hónap, de a bal karját tartotta, hogy fáj, s az övé nem múlt még hat perc. Ez elhitette vele, újra a veszélye egy esetleges esés. Mindent egybevetve, egy törött, feje felér egy halálos ítéletet.


Újra megpróbálta, az ajtó nyitva, a feje fölött, hogy lásd, ha volt egy darab kissé viharvert cement közöttük. Ez adott egy erős lökés, ami összeomlott egy nagy darab. Most már nem volt hely a jobb kezem, például ugyanabban a sorban, mint a bal. Letette a kést, a fogai között, megragadta a fogantyút, majd kihúzta magát, lassan, lihegve.


Én adta, hogy minden törzs, ahol a kezében volt. Onnan, hogy minden jól ment. Volt egy természetes mélyedés, egy ablakkeret. Egy végső, nyögve erőfeszítést, ő van ott.


Az ablak kivágódott.


A fog belsejében.


Találtam magam egy fajta vendég szoba. Ha ez a vendég szoba, a legjobb dolog, amit lehet kérni (más, mint a gazdagság), hogy látogasson el a gazdag. A nagy tölgyfa padló borította keleti szőnyegek. Nem azok, akik a vásárlás a helyi boltokban, de a témák az egész Persia. Pick-up szolgáltatást. Az ágy volt elhelyezve, egy fajta platform fedett tíz négyzetméter, a szőr. Stone fotó írta alá Úr, Van Gogh.


Nem tudtam mozgatni az öt perc. A kezem remegett az utóbbi törzs. Bocsánatot kérek. Azt is megértem, hogy a hősök soha nem fárad el. De ez csak a képzelet, a regényírók elrugaszkodott a valóságtól. Úgy értem, nem kell mindent elhinni.


Rajtakapta a levegőt, újra munkához.


A barátnője talált rá először. Ő volt kötözve az ágyhoz. Nagyon kötődött, hogy nem tudtam nem arra gondolni, hogy szórakozni vele, mielőtt elment. Közelről, még szép, finoman gyönyörű. Volt egy ilyen látvány egy szappan reklám. Rendkívül érdektelen. A teste valami más volt. Mondjuk úgy, hogy érdekes volt. A fehér ruha volt, részben kigombolta, tanulságos még fehérebb hús. Nézett rám, tágra nyílt szemében. Megpróbált sikítani, de hé, ők is előfordult vele. Annyira más, mint a" Mmmm, mmmm, " nem tudott mondani semmit.


Ő mondta, hé, hogy pofa be, hogy a barátja voltam. Megnyugodott egy kicsit, majd kihúztam a dugót körül a helyéről. Ott feküdt az ágyban, karjai, lábai szét. Elkezdett lazítsa meg a kötelek körül a lábát. A lány zokogni kezdett. Ey mondtam neki, hogy nem, nem volt idő a most. Leírtam neki, hogy hé, az esélye a túlélésre az a nap, s megkérdezte tőle, hogy ő is szeretné, hogy segítsen javítani ezeket a lehetőségeket. Azt mondta, ő már kész volt. Megkötözte ismét előfordult vele.


Hallottam, hogy jönnek vissza. Úgy éreztem, mintha ők voltak a második emeleten. A hang nem volt hangos. Volt egy felharsanó nevetés, valaki azt mondta, hogy "ugyan..." valaki azt mondta, "Igen..." aztán ott volt bozont a lépcsőn. Az esélyek fele-fele. Egy esélyt, hogy Hyun Tem azért jött, hogy megölje a hercegé. Egy másik azt hiszi, hogy ő az, aki jön, hogy látogassa meg a gyönyörű hajadon.


Talán Vin csak azt akartam, hogy pisilek.


Akárhogy is, volt, hogy a választás. Lehet, hogy csak egy helyen, egy időben.


Lebukott vissza a lány szobájába, s állt az ajtó mellett.


Kinyílt az ajtó.


A lány nyelt.


Az az istenverte barom annyira beleéltük magunkat, hogy kicipzározta a sliccét, mielőtt még becsukta az ajtót a háta mögött... én galamb utána pedig megragadta az ego által a torkát. Ő szorította a karját, de megfordítottam az ego, majd nekiütközött vissza panaszkodni. Majd megütött.


Felsikoltott. Vér kezdett folyni. Nevettek a földszinten. Ezek a szadisták hittem, egy lány, aki sikoltott.


Vin akart esni, de az ego vette vissza. Azt hiszem, ez volt az ego, ami feldühített. Ő támadt rám olyan erővel, hogy nem tudta, hogy létezett nen. Továbbá, egy késsel, hogy nem számítottam. Ő volt a célja az összecsukható dollár, majd nyomja meg a vállam... Ő célja, hogy megint én, de ez alkalommal nem volt kész. Ő kapta el az ego, kés, kéz, valamint az alkalmazott az alapokat a judo. Repült a levegőben egy lenyűgöző szaltó, majd leszállt arccal a padlón. Azután nem mozdult többé. Az ő egója, a testét, kirúgták őt. Az a szemét landolt nyíltan a saját kést. Ez idő alatt azt hittem, hogy adja ki egy dollárt. Ő húzta a teste alatt az ágy. Aztán elengedte.


'Hogy hívnak?'Csak bámult értetlenül...


Az övé volt, ragaszkodott hozzá. 'A neve? Mi a neve?A lány volt, a sokk. Elütötte ee. Aztán elkezdett sírni hagyta magát esik felül. Ő ragaszkodott hozzám, zokog. Megcsókolta egyszer, a feje tetejét. "Figyelj, drágám" - mondtam. "Majd később beszélünk. Most el kell mennem innen. Meg kell találnom egy másik hajó. Ő bólintott, majd megpróbáltam, hogy szedje össze magát újra.


"Van egy létra, ott hátul?"


Ee cél rose, majd elesett.


Jó. Akkor csak hajrá.'


Kinyitotta neki az ajtót. Több hangok alatt most. Chen-li ego társai érkezett. Chen-li le az alvó börtönben. Azt mondta, hogy ez egy vicc. Még mindig hittem, hogy ez is a terv része. Az ego történet mindenkinek, mint egy bomba. Volt egy halott csend.


"Ez volt Carter," Poe Vin mondta.


A lány, majd kimentem rá a leszállás a hátsó lépcsőn. "Siess," suttogtam. Elkezdett lefelé a lépcsőn.


Az övé, ő lett a teremben.


"Nem hagyhatjuk, hogy Carter tönkre a terveinket." "Pontosan" - mondta Van. "Nem érdekel."


Ő volt szinte az idős házaspár szobájában.


A lány vissza. 'Hol vagyok?'


"Krisztus, az Isten," - mondtam. "Ez a saját kertjében. Tudod, hogy hol elbújni, nem?


Úgy nézett rám, mint borjú az új kapura, majd lenyelte. Még mindig sokkos állapotban.


"Chen-li," Szárny rendeltem, " változtatni most. Kell, hogy normális a reptéren.


A lány csak ült ott. Ee megragadta a vállát. Hol voltál mindig elrejtése amikor bújócskázni?


"A stabil" - mondta. "A szalmát."


Hung indult fel a lépcsőn.


"Akkor mennem," suttogtam. "Siess!" Elszökött.


A szoba, csak egy második, majd egy fél előre az ego. Az elegáns pár ült a padlón, a szájukat, öklendezett, majd fordítottak egymásnak. Lebukott a függöny mögött, majd elővette a fegyvert, amint Hung Lo kinyitotta az ajtót. Kétszer lőtték, mielőtt rájött, mi történik. Amikor rájött, hogy ez az, már halott volt.


Két feküdt le.


Ego hulla fel a szekrényt, s elrendelte, hogy a pár, hogy halottnak tűnik. Ők nem értették ezeket a szavakat. "Meghalt", ismételje meg, nyomja ih. A vállam festett igazi vér, s ő vezette a kezét, hogy vér ih.


"Rendben, elmegyünk," Szárny mondta a lépcsőházban. "Azt hiszem, hogy kell a csónak, amint lehetséges."


Volt egy hum több hangokat. Neki fogalma sem volt, mennyi ih benne volt. Hány ember volt a Chen-li. De bármi is volt az, hogy nekünk, a legtöbbször játszott másodhegedűs. Wang Tong átvette a parancsnokságot.


"Vedd Hong Lou, majd húzza, hogy a szex ördög, ki a csirkét."


Nevetett. Megtaláltam a régi vicc vicces. Elismerem, hogy nem volt annyira vicces, de ez már nagyon közel van.


Visszament a régi rejtekhely a függöny Mögött. Az idős házaspár úgy nézett ki, meggyőzően halott. Ez a tény adta, talán három perc.


Hangok a felfordulás, valamint a különböző felkiáltások lehet hallottam a folyosón. Kinyitotta az ajtót, a lány szobájába. Nem, nekünk, a szexuális ördög, hogy minket csirke. "Makik, makik," Kwan-mondta. — Mi történt velük?"


Egy rövid beszélgetés. Aztán elhallgatott, aztán az ajtót, a szobában volt, résnyire nyitotta. Ez volt nekünk a három ego társait. Ők sötéten bámult a "halott párt", s beszélgettünk izgatottan. Odin körül őket, elindult, hogy megkeresse a Hong Luo. Három férfi volt hátra, de nem voltak fegyveres.


Körül őket, Odin kinyitotta az ajtót, egy fali szekrénybe.


Ó, " mondta. A többiek csatlakoztak hozzá, hogy segítsen. Mindenki lehajolt, hogy nézd meg a holttestet. Wang foglalja össze tömören. A "gyilkosság" - mondta.


Ebben a pillanatban lehet, hogy nem fog újra megtörténni. Mindenesetre volt, hogy most kell cselekedni. A vállam még mindig vérzik a háttérben, a függöny, de ők hamar levonta a következtetéseket, a helyszínen. Elképzeltem, milyen lenne: szeretném menj, lőj, bang, bang, bang, majd lődd le az összes a három őket, miközben ők még mindig ott állt a szekrényt.


Elment, hogy lőni.


Az én ötletem volt rossz.


Ő lőtte le egy körül őket, de Wang, a többiek kiugrott az út. Mindketten galamb rám, a másik végén. Megtámadták, egyidejűleg szét a munkát. Az első csapás volt egy ütés, hogy a csuklóm, pedig Wilhelmina kiugrott körül a karom. Van Alföldi odahajolt, mint egy felbőszült bika, majd pedig lefejelte a bordák. A teste kétrét görnyedt a kínzó fájdalom, hagyta, hogy a levegő, mint egy kilyukadt gumi. Ez nekem egy kicsit, de menet a padlón, én kidőltem a Van bokáját. Elesett, majd leszállt egy puffanás. Egy őrült pillanatig, azt gondoltam, hogy sikerülni fog. Elvette a stiletto a kezében, de ez volt minden értelmetlen. A másik nem aludtam. Ezúttal nem cél a csuklóm, de elsősorban a forrása a nagyhatalmak. A tíz kilós klub leszállt a koponyám egy nyikorog.


Amikor magához tért, már ott feküdt a padlón, ami úgy nézett ki, mint egy könyvtár. Egy pillanatra azt hittem, hogy egy nyilvános olvasóterem. A szoba nem volt nagy. A cél az volt, mint egy túlérett dinnye, majd felnyitotta a szemem olyan volt, mint a súlyemelés. Ennek ellenére megérte a fáradtságot. Most már tudta, hogy egy dolog, hogy nem ismert előtt: most már tudta, mennyire ih volt. Mert mind a tíz látszólag volt velem a szobában.


A fegyver eltűnt, ahogy a stiletto. A vállam nem volt távol, de ő akarta, hogy elment. Úgy éreztem, hogy valaki folyamatosan leharapják a karomat.


Ha valaha tettem, a különleges műveletek a háború, lehet, hogy volt ebben a helyzetben. Vagy ha valaha is volt egy gyerek, egy olyan területen, ahol arról, hogy " a 'banda' versus 'ih'. A" barátok " voltak megszorította az egy zsákutca. A lap ellen, de a lovasság nem mozdul. Ez ellen a világ többi része, de nem volt esélye. Hacsak nincs valami "különleges". Hemingway a szót használta, hogy tökös, ami azt jelenti, hogy "tökös" spanyolul; úgy is ismert, mint a macsó. Vagy azt mondom, a holland, a nemes deien. Nem egészen értem, hogy miért herék lett a jelképe, minden bátor, becsületes, de nem azokat, akik a kérdésre, egy klisé. Úgy gondolom, hogy az ilyen kifejezések, mint" Munka időben teszi kész ", s"az ember annyit ér, mint egy ego tojás". Szóval ih három.


A személyes kincs.


Persze, tudni kell, hogy nem úgy születtem, három tojás. A harmadik ajándék volt a FEJSZE. A dell is, ez is egy gömb alakú gránát. Halálos gáz bomba. A nyomtatott felhasználói kézikönyv ezt olvassa el: (1. Húzza ki a pin-kódot. 2. Csepp a bomba. 3. Futni, amennyire lehet.) egy "Listát a lehetséges parkolóhely", amely AX szleng, ahol elrejtheti a rejtett fegyverek. A +3 mondat ("használja a rugalmas függelék a Z-5 hely, ahol a gránátot a testrészek") tartalmazott néhány lábjegyzet.


Mi akkor még nem tudtam, de most már tudom, az volt, hogy "Között, a saját alkatrész" volt a legbiztosabb menedék a világ. Senki sem hinné, hogy keressen egy gránát van. S ez a tény megmentette az életem több, mint egyszer. De van egy probléma ezzel a gránát: hogyan ee körül menedéket.


Te szavazás előtt a kivégzőosztag. Tizenkét fegyver, amelynek célja a verem dollár. Akkor ajánlott a kötést, te pedig azt mondod, hogy "nem". Kínálnak egy cigarettát, aztán azt mondod, hogy nem. Azt kérik, ha van egy utolsó kívánsága, te pedig azt mondod, hogy " Igen, uram." A hotel szeretném, hogy maga kényelmes utoljára.


Ez a probléma a gránát.


"Azt hiszem, hogy ébren van. Kwan mondtam. Van már, hogy ha ez lenne a helyzet, nem úgy, mintha örökre halott.


"Nick Carter,"mondta.


Lassan húzta fel magát, érezte, hogy a fejét. "Az történt, hogy a környéken, gondoltam, beugrok benéztél."


Mosolygott. "Bárcsak volna, hogy jössz."


"Tudom," mondtam. — Meg kell, hogy egy tortát."


Egy gesztus, hogy a címzett a levelet a többiek. "Hé, gyere ide. Bemutatom a híres bérgyilkos mester, Nick Carter, még egyszer, utoljára." Ahogy ő mondta, még vártam egy tapsot, s talán még néhány.


Ahelyett, hogy kapott egy könyörtelen sorozat legyint.


'Most' - mondta Van. — Van itt még egy probléma. Ki lesz a megtiszteltetés, hogy megöljük az Killmaster? Ez egy költői dugóhúzó, persze, hogy Van a hotel, hogy az emberek, hogy segítsen gmu korona.


"Nekem. Kwan hirtelen elővette a fegyvert: "én már a következő parancsot, elég sokáig. Kell nekem ez a megtiszteltetés, a promóció." Wang is elővette a fegyverét, majd egy ego Kwan. Azt mondta. "Érdemes rá."


Kíváncsi voltam, aki több volt, méltó körül őket. Már tényleg kezdtem érdeklődni.


A két férfi állt egymással szemben, két fegyvert egymás szívét.


A kör a férfi egy lépést vissza őket, mintha azok végrehajtása a négyest zene nélkül. Ez a lépés növelte a feszültséget, kéri a két hős fegyverekkel harcolni. Most, hogy a büszkeség. Ha valaki körül visszavonult, elveszítenék arcát. Vagy bármi más.


— Azt parancsolom, hogy tedd le a fegyvert. Ez egy értelmetlen játékban, de Vahn tudtam.


— Én pedig azt mondom, hogy nem fogadok el parancsokat.


Azt hiszem, Kwan lőtt először. Két villanás történt, egy szempillantás alatt, de ő már félúton vagyunk a szobában. A párbaj adott mindenki az elterelés volt szükségük. Ül a földön, elvitte a gránát van a kezében, majd elkezdett kúszni centiről centire az ajtó felé. Az első lövés, elejtette, tartotta a levegőt, majd rohantam a kijárat felé. A gáz létre, a halálos füst a képernyőn. Ők lihegte esett, megpróbál elérni. Egy ment át, hogy nem, de az ego rúgott az életben, de az hajlított. Vett egy nagy ugrás, majd kényszerítette magát, hogy ugrik ki. Volt egy nagy antik tölgyfa ajtón dekoratív billentyűt a dekoratív zár. Az ajtó csattant, megnyugtatóan, magabiztosan. Ő nem lenne képes ellenállni a nyomásnak nyolc banditák örökre. De aztán megint, hogy nem kell sok idő. A gáz kopogott volna ih le a lábát a hatvan másodperc, majd három perc múlva mind halottak lennének.


Felment a negyedik emeletre, kinyitotta az ablakot, majd vett egy mély lélegzetet. A gáz továbbra is, ahol volt: a zárt könyvtár a második emeletre, be a szobába, ahol az ablakok zárva voltak.


Az idős pár volt még, hol ee elhagyta őket. Annyira megrémültek, hogy még mindig úgy tett, mintha halott lenne. Az ihk érte, vissza, vissza, s vitte le három emeletet.


Elértük a füvet a ház előtt, majd feküdt le a füvet, hogy levegőt kapjak. Úgy nézett ki, hogy a könyvtár ablak. Három holttest feküdt összegömbölyödve a nen. Az ablak nem nyitható meg, de meghaltak próbál megnyitni.


9. fejezet


Nem voltak suites maradt a Brit Gyarmati, ezért kivettem a három szoba. A két körülöttük voltak Thestlewaites. Kiderült, hogy az utolsó név a Herceg, Hercegnő. Pedig ők voltak a hercegé. Kiderült, hogy a lány, Nonnie, volt ih lánya. Figyelembe véve, hogy a herceg nyolcvan-három éves, apja úgy érezte, egyfajta tiszteletet a nemesség.


Nonnie a második szoba.


Nonnie csak jött a harmadik.


A harmadik szoba az enyém volt.


Óvatosan megpróbáltam elmagyarázni neki, hogy nem vagyok az esete. Ő tiltakozott dühösen, majd mondta, hogy tetszettek nekem. Én óvatosan kifejtette, hogy ő nem volt az esetem. Ez tette őt sírni. Mondtam neki, hogy hazudtam. Mondtam neki, hogy megtaláltam rendkívül csábító, s ellenállhatatlanul szexi. Az apja azt mondta neki, hogy súlyosan megsérült.


Nagyon megértő volt.


"Felhívtam két beszélgetések. Az első volt a Londoni, a Roscoe Kline. Roscoe volt egy Á ügynök. Mint egy mesterlövész, tehetsége is messze átlag alatti, de amikor jött, hogy nyomon Hema bárhol, Roscoe Kline nem volt a nap neki.


Roscoe úgy nézett ki, mintha semmi sem volna, hogy valaha is láttam. A gmu sikerült néz ki, mint három különböző ember belül ugyanazon a területen. Volt egy különleges módon változik a kifejezés, testtartás. Egy nap körülnézett, s látta, hogy egy küldönc. Ha vissza akarod nézni megint, az inas elment, valaki más — egy ügyvéd, vagy egy autóversenyző-mindenesetre: valaki más. Aztán már csak az érzéseit, azt hitted, hogy nem követ... A történet úgy szól, hogy Roscoe egyszer szökött át Dachau egyszerűen kisétálok a Náci erőd, egyszerűen azért, mert, mint fogalmazott, "úgy nézett ki, mint egy német."


Hiszed, vagy nem. Én teljes mértékben hiszem, ez hosszú távon.


Roscoe megígérte, hogy egy repülőre, hogy Nassau. Továbbra is figyelemmel kíséri Chen-li, s Vin Wo, amíg oda nem érek. Tíz perccel múlt tíz. Felhívtam őt a repülőtéren. Az út Londonba vitte le időben. Aztán bekapcsolta a rádiót. Ott volt a hír, a menekülés, de semmit Chen-li lehetséges elfog. Roscoe kell vágni a trükköket.


A hotel orvos megvizsgálta a vállam, bekötözött az ego, s adott nekem egy injekciót.


Nem bízott minket, egyetlen szót, hogy összefutottam az ajtót.


A hotel zuhanyozni, igyál, s negyven órás boltívek. De az is érdekli, Tarával, én meg nem vagyok annyira közvetlen, hogy nem vettem észre, hogy ő lehetett a poklot, az elmúlt pár órában. Ez megrendítő volt, amikor a lány elfintorodott, majd azt mondta, " Ti mindig is jól érezzük magunkat." Az is tudtam, hogy igazából ő volt a fagyöngy, szem előtt tartva. Inkább keresni vele, mint várunk. Azt remélte, hogy a Tara már törölték a hotel reservation már, hogy a címet adta neki. Ő vezetett egy sárga ház, a város másik oldalán.


Wilson. T. Seriff válaszolt. Nem, azt mondta, Tara nem volt ott. Hema volt ez a Tara? Pedig hema volt, nem neki? A vér kezdett dúdolni a fejemben. Tara kellett volna itt egy pár órával ezelőtt. Ez volt a legbiztonságosabb hely, ahol el tud gondolni. De nem kellett volna hagynom, Jaj menj vissza a hotelbe. Neki kellett volna küldeni neki őszinte itt. Az üzenet, hogy Mrs. Seriff küldött neki azt jelentette, hogy szeretnék megszabadulni tőle stalkers. Ő úgy képzeltem, hogy a két nő ül össze, kávét inni, játszani a gyerekekkel.


A látvány, hogy most kínálkozott a szemem előtt volt, nem kevésbé kellemes.


Volt egy Konténer.


De, jó a hangod újra. Kik ők? De hová vitték? Őt megint nem tudom, hol kezdjem. S most is, Tara is...


A neve, Asszonyom. Sheriff, Hema ott volt.


Adott nekem egy üveg rumot.


A ragadt meg nem. Butaság lenne elmenni, amíg nem tudja, hova kell menni. Grenada? Nem hiszem, hogy vitték Tara ott. De ez volt az egyetlen hely, ahol el tud gondolni. Ezért nem vitték el őt. Még egy korty rumot.


A gazdája küldte őt. A seriff túlzás egy papírt, meg egy tollat, majd írtam egy levelet a rendőrségre arról, hogy Wilson. Azt mondta nekik, hogy ki a valódi bűnösök voltak, hogy valószínűleg ih öt láb alatt a gyepen. Mondtam nekik, lehet, hogy több szervek, de nem tudom, hol.


Akkor ezt a szent helyet világít többé.


A "Fa Nikkel -" pontosan az volt, amit az Ego Wilson azt mondta neki. Egy kissé lepukkant kocsmában oldalán az út. Mimmo lovagolt vele parkolni a fák között.


Az ablakok sötétek voltak, de amikor közelebb mentem, láttam, hogy ők borított fekete függöny.


Hallottam a hangokat.


Elérte a Wilhelmina. Azt vette el, mikor a levegő a szobában vált, lélegző újra el kellett tennem a halott trükk a fullasztó Thai. Stiletto megtalálta valahol a könyvtár padlóján. Ez volt a szép, hogy a jó öreg, megbízható fegyver vissza. Egy új fegyver, mint egy új szerelem — mindig félek, hogy ez fog csalódni.


Lizzie hajolt felé a sötét ablakon.


Eh bien, Lottó?


Nous látogatások.


Vártak valamit beszéltek franciául. A francia volt a közös nyelv, Indokínában. Sok körül ezeket a forradalom sújtotta országból egykor francia gyarmatok majd szembe a függetlenséget, miközben együtt gondolkodás arról, hogy milyen irányban. Balra vagy jobbra. A soha nem volt ilyen jó ezeket a keleti nyelveket, de legalább a franciául beszél.


"Si le Yacht parti. Látod a jelet?


Várták a jelet, hogy a hajó eltűnt.


— Плюс важно, où sont les autres?


Ők is várja a "mások". Ha ezek a "mások" voltak, ahol azt remélte, hogy lesz, lehet, hogy várt egy nagyon hosszú idő.


Ő feszült, fogást minden szavukat. Vajon, ha felvette a kapcsolatot a les autres Carterrel. Azt hittem, kár, hogy nem szabad segíteni.


"C' est dommage" - mondta az egyik, " que la femme est mort."


A dollár stack megállt.


Tara halott volt.


Bölcsesség, prudence, önvédelem, lehetőség, célja, ó, élet, minden összeomlott a jelentéktelen por. Csak megőrült. Felugrott, majd berúgta az ajtót. Megtámadta az első mozgó tárgy elől. Még csak nem is egy fegyverhez. A hotel lehetett érezni a hús a kezében, s úgy érezte, egy ősi ösztön, hogy könny, s megtorolni. A hotel saját fegyver.


Hirtelen kiderült, hogy harcolok, három férfi. Együtt voltak, hat láb magas volt, s háromszáz ötven kilót, de mikor jön-hoz őrület, nem olyan, mint a nap. Vak harag, lángoló harag — ez kiderül a bolondok be superhumans.


Volt egy folyamatos dühös gép. Volt egy gyár, amely foglalkozott az ütéseket, majd beindul. Egyikük sem kerülte el a figyelmemet. Mi volt elrendezve, mint egy Kínai puzzle-egyetlen, spinning, rugdossa a labdát. Voltak attól, hogy lőni, félek, hogy elérje át őket.


A hotel szeretném mondani, hogy én tettem. Sőt, a hotel volna a maga számára. De jól emlékszem, hogy a saját dühe. Mikor vége volt, mind halottak voltak. Ő tette, csak a puszta kezével.


Tara teste elterült a pulton. Nem volt pulzusa. Életnek semmi jele. Ő vette fel, s vitte kívül. Vörös haja égett, mint egy maroknyi láng. Az arca sápadt, a holdfényben, de egy halvány köd szeplős még mindig eltakarta az orrát. Egy gombóc szorult a torkom fájdalmasan, sikoltottam, hogy kitörjön egy pusztító szomorú. De nem megy tovább; ő csak ott maradt.


Megcsókolta a búcsú.


Kavart röviden a karjaimban.


Ee csókolta meg újra.


Ő kuncogott, majd elfintorodott. "Hé, Nick," mondta nevetve. — Nem rémít meg rosszul?"


Majdnem elejtettem, annyira meglepett ez a váratlan teljesítmény. Nem tudott egy szót nekünk. Nevetésben tört ki. 'Nyugodj meg. Nem vagy őrült. Csipkerózsika életben van."


Végül sikerült azt mondani, hogy "Mi-ha-hú". Vagy valami hasonló.


Nevetett újra. — Engedj el, majd elmondok mindent."


Volt csökkentette ee. "Mmmm." - mondta. "Örülök, hogy újra mozognak." Kinyújtotta a karját, majd megpördült a holdfényben.


Gyönyörű volt. Volt egy mitikus nimfa. Egy nimfa egy régi legenda születik újra, emelkedik a címerek, a ruha, mágikus lény keresztül mese, felébredt sértetlenül a varázslat tartott száz éven át.


Nézett, Nem több, vagy kevesebb, megbabonázta magát. Befejezte a táncot, megrázta a fejét, majd vigyorgott. "Utálom az igazat megvallva, drágám. Ez nagyon romantikus."


Próbáld meg, " - mondtam.


"Biofeedback", mondta.


Szerves visszajelzést?


Bio-feedback".


"Már mondtam, hogy az," mondtam. "De mit?"


Nos, nem kétséges, hogy már hallottam, hogy ezek az elméletek arról, hogyan kell megállítani a fejem, hogyan kell kezelni az asztma csak szabályozásával az agyi hullámok... "Szóval mi?" Volt egy bestseller úgynevezett Biofeedback. Nem olvastam olyan bestseller, de hallottam már arról, hogy ezek az elméletek. Ez volt semmi köze a "hogyan tudom utánozni egy halott személy a matematika?"


"Nos," mondta, " én tettem. Megkérdezték, hol voltál, Odin körül őket ütni, én meg elestem. Akkor csak azzal kezdődött, hogy ez a bio-feedback. Leengedtem a pulzusát, amíg nem éreztem őt ego már tartott a lélegzetem. Mindig azt tettem, hogy ha túl közel hozzám."


Csak így? Elpattant az ujjait.


Nem. Nem könnyű. AX felkészült a csapat női ügynök. Ezt a gyakorlatot tartott több hónapja. De működik."


De mondd csak, miért nem szóltál nekem? A lány vállat vont. — Nem voltam biztos benne, hogy te vagy az első. De az is "— elhallgatott, rám nézett, a földre — " menj a hotel hogy ha ez zavar téged."


Adott neki egy mérges pillantást. "Én annyira aggódtam, amikor azt mondták, hogy meghalt, hogy én viharzott be ez a klub, mint egy őrült."


'Szia.'Nem kiabál. Gondolod, hogy azért jött, hogy szórakoztató?


'Nem.'De nem volt szórakoztató. Aludt a munka.


Tudja, hogy ez a módszer számos előnye van. Akár meg is állíthatja a pulzusát, amíg a füle továbbra is működhet. S az emberek általában nem félénk, a szavak jelenlétében az elhunyt.


Tara sokat tanultam. Nem megyünk tovább, de legalább a titkait Nassau tisztázták fel.


Lin Jing meg Bangel volt egy keleti gyógyszertár. Bangel is volt egy szálloda Nassau. Amikor úgy tűnt, minden túl szép, hogy igaz legyen, az a Kínai cég KAN tett egy ajánlatot, hogy nem lehetett visszautasítani. Cserébe nem állt le, a forrás, a gyógyszerek, KAN követelte húsz százaléka a bevételek, illetve időszakos szolgáltatások. Ez a "véletlen szolgáltatás" volt nagyon egyszerű: csak azt kellett biztosítani a fedelet, majd fedezni a PBX sorozat, hogy KANG akarta, hogy a növény valahol.


Nassau ideális felvonulási terület. Közel Amerikába, de még a Brit területén. Ez mentett ih sok a baj meg a kockázatot. Ahogy az elmúlt lábát az ih utazás, nagyon könnyű volt a fedélzeten egy halászhajó, vagy a föld egy távoli Florida zátony. A rendszer jól működik.


Charles Bryce, például az az ember, aki megölte Szenátor Morton. Először dolgozott, mint egy egyszerű konyhai segéd a kaszinóban, a Grenada; akkor KANG nevezi ki, ego, húzza a megfelelő szálakat itt is, ott is, mint a pilóta a "Repülő Ászok"; - zuhant le a gép, a szenátor a nen. Mint TUDJA, a rendszer működött zökkenőmentesen, de Lin Jing kifogásolta, hogy ez a fold papír. Ez elsősorban a célja, ellen a használata éles vágások. Voltak más résztvevők, akik morogta.


Ez a csúcspontja, amikor Chen-li lövés Saybrook. Lehetetlen volt. Szenátor Saybrook lehet, hogy Chen-li cél, de ego kellett volna ölnöm magát otthon Maine-ben. Amikor Saybrook belépett a kaszinó a kandi szemek, Chen-li gondoltam: "Miért kellene várni rá?"


Volt egy hülye dolog. Szóval, hogy nyissa meg a saját fészkét.


Chen-li letartóztatták.


Lin Jing úgy döntött, hogy elhagyja. Elég rossz ahhoz, hogy kapcsolja Bangel be, ha szükséges. A többi banda is a szélén, a lázadás.


Az egész kaszinó üzleti Grenada hirtelen veszély fenyegeti.


Küldték a Vin. Ih nagy ember Londonban, plusz a mentő csapat által Kang, hogy Chen-li. Szárny volt létrehozott magát, mint egy ópium kereskedő, s ezt a szerepet, megengedte neki, hogy megszerezzék Lin Jing bizalmát, valamint a küldés Lin Jing, hogy megmentsen. Hanem azért, mert ez a káosz, a lázadás, a Grenada, KAN volt, hogy találjon egy új helyre. Szóval ők is a Fa Nikkel abban az esetben, bujkál a drogot a Wilson. T. Seriff. Ez a bár Stahl ih az új központba. Ott gyűlt össze, hogy a terv a következő műveletek. A legtöbb ember körül őket, még evett, nem aludt ott. A terv jó volt.


Szárny volt a kitervelője Chen-li menekülés a börtön körül. Azt is tervezik, hogy a baleset ezzel a yacht hozott egy tengeralattjáró. Aztán elintéztem egy "üzleti találkozó" a herceg, valamint az is biztos, hogy a herceg hűséges inas eltűnt. Nem véletlen, kellemes, hogy a Vin tudta, hogy egy nagy komornyik? Megérkezett körül London Lady Cheryl ajánlásait.


Elment az erőszakos cselekedetek, hogy Wang Tong. Ezek az osztályok nem rossz, nos, erőszakos. Mi volt idegesítő volt a fordítás. Valahol, a francia, hogy Kambodzsai, Thai, Kínai, valamint a különleges magyar teherautó Tong, a hibák kúszott, jól átgondolt tervek elvesztették a jelentésüket. Amit utána úgy nézett ki, mint egy "Keystone Zsaruk"film, vígjáték.


Minden alkalommal, amikor az egyik srác körül KAN megbotlott egy test, azt hitték, KAN csinál.


Végtére is, KANNA, minden oka megvolt arra, hogy megölje Bangyeol, valamint KANG is tervezte, hogy megöli Lin Csing. Szóval mindenki azt hitte, hogy valaki a csoportban, aki csinálta csendben tisztították meg a holttestet hagytak neki.


A többi kevésbé volt szórakoztató. Ez volt az aya rész foglalkozik fagyöngy kapcsolatban Garou. Van, amikor kapcsolatba lépett velem. A srácok a Telefon volt, az értesítés jött, hogy " az Amerikai halott." Vin csak hittem, magától értetődőnek, hogy ez a Amerikai. Késő este, amikor a Szárny csoport a módja annak, hogy a Kaszkád Út, a többiek elkezdték a történetek, mint egy általános beszélgetés.


Úgy döntöttek, jobb lesz nekem, de gyorsan. De már a Cascade Út. Elvitték Tara helyettem.


"Hová visznek?"


Megfordult.


Azt mondta, hogy a tiéd. Azt akarom tudni, hogy hol.


Hagyta, hogy a homok fut le a ládát. - "Azt hiszem, ez egy nagyon beteg dugóhúzó." Rajzolt egy dollár verem a homok a mellkasomon. 'Mi történt?'Mi ez? - kérdezte nevetve. "Féltékeny vagy, Carter?"


Természetesen nem vagyok féltékeny. Ne hívj, Carter. Úgy nézel ki, mint egy női riporter a film körül.


"Csak az történt, hogy játszani Lauren Beckall." Ott állt fel méltósággal futott le a partra a holdfényben. "Ha szüksége van rám" - mondta, " csak a sípot." Az egyetlen dolog, ami elvonja a méltóság volt, hogy nem volt rajta ruha. Mikor először találkoztunk, úgy tűnt, mintha egy elég tisztességes fiatal hölgy. De mostanában úgy nézett ki, mint egy törött fiatal hölgy, mint egy igazi hölgy.


Határozottan hotel sl. A hotel ee újra. De a legrosszabb az volt, hogy nem tudtam sípot.


Felkelt, majd követte őt a parton.


Úsztunk.


A & nb, közepén a hullámok, csúsztunk egyet a másik.


"Nem fog működni" - mondta. Mondtam neki. "Fogadni?"


Hát, lehetett volna, ha nem szakadt szét, a másik héten a szabadtéri tevékenységekhez. Így készült a szerelem a legszélén az óceán, néha borított víz, néha meztelen újra. Beleestünk ugyanaz a ritmus, mint a hullám, vagy a wave — be, ugyanaz a ritmus, mint a miénk, szóval, hogy ez lett hullámok partra, találkozó a természetes, illetve köszönés; mi lett még több barátok, üdvözlés, majd köszönés szeretettel, nedves, sós csók. Sőt, soha nem állt meg. A szájából a mellén azonnal tette őt újra kezdődik az egész, mint szálltunk le együtt a kavargó víz, rose újra együtt, a levegőt az izgalomtól.


Pár nappal később azt mondta nekem:"tudod, attól féltem tőle először."


Ő vezette a belsejében a kezét a hasa. "Ez egy ijesztő játék, drágám. Ha nem tudsz játszani, késekkel, vagy kung-fu... nos, én nem hibáztatlak. Ő mélyen a szemébe nézett. "Akkor hadd mondjam el, hogy mit.: Nagyon dühös voltam veled."


Megrázta a fejét. — Nem úgy értem, hogy akkor. Úgy értem, amíg ez a nap, amikor te meg én ült abban a bárban, mikor ültél ott, a másik oldalon a szék, több millió kilométerre.


"Nézd!", mondtam halkan. "Olyan A hangja, mint az övé. Senki sem tudja, hogy ki tudjuk fizetni. Most már te is tudod, hogy veled van, az övé mind a tiéd. A többi, az idő... nos, akkor az valószínűleg mind saját.


Mosolygott. Volt egy haze a szomorúság benne. "Ne aggódj. Carter. Nem próbálok változtatni. Egyszerűen elhallgatott, figyelembe véve, hogy mit mondani, aztán úgy döntött, hogy folytatja—, " hogy nem tudtam korábban. Akkor, ha a neve nem Lauren Beckall, akkor én ezt a szörnyű, undorító tendencia, hogy Árva Annie. Mosolygott megint, de ezúttal az arca barátságosabb. Ne aggódj. Most a nagyon nagy, erős, szeretlek, ahogy vagy."


Van egy beépített reflex, hogy az a kifejezés, hogy "szeretlek", egy sor pattog. Soha nem ígértem neki semmit... mi kell tartani, nem kötelező... megnéztem Tara. "Azt hiszem," mondta, " lehet, hogy én is szeretlek."


"Istenem," - mondta...


10. fejezet


A British Museum volt vonzóbb, mint valaha. Nekem mindig volt valami baljós arról, hogy ez a vonzás. Lesz néhány armor King Arthur kell, ha egyszer elkopott, vagy egy barátcsuhát, hogy "nyúlik vissza 610". Hirtelen eszébe jut, hogy a történelem nem csak egy kis történet, amely sűrített, valamint szárított ezekben a történelem könyvekbe, mint egy húr, a kopár emberek, események megy kéz a kézben, hogy a dátumok, hogy mindig eszembe jutott. (1066, Viking győzelem). 1215, Magna.) A történelem viharos, viharos rakás tények írásbeli bátor, magabiztos, de a vér. A történelem, az emberek, mint te meg én, örökké ítélve, hogy szolgálja az egyszerű, hétköznapi létezés. Nem egy fém pajzs, vagy egy darab ronggyal.


Mint mondtam, ez ijesztő.


Ő intézte, hogy találkozzon Roscoe tizenegy órakor a szobában, ahol a Rendőr ujjlenyomat tartották. Speciális engedély volt szükséges a belépéshez. Nem volt ez a rész, valamint az irányban, hogy van, valamint egy zseniális röpirat arról, hogy John Kapitány (1776-1837). Ő adta át, amelyet Margaret Rutherford hasonmás, aki majd átadta nekem egy óriási mappa ujjlenyomat. "Egy romantikus, realista," a röpirat szerint. "Kapitány Hotel vissza a természethez." Ha igen, akkor a természet (1776-1837) egy csodálatos hely volt. Egy látvány ragyogó zöld.


"De igen. Akkor nem volt wc a házban.


Neki, megfordult. Volt Roscoe Klein.


"Továbbra is csodálom ezt a festményt," mondta. Megfordult, s csodáltam a festmény. "Barátunk a Nassau jött ide. Kibérelt egy vidéki ház a cotswold vidéke. Neki, egy másik képet. Ház nádfedeles, világos zöld folyó. "A Chen-li még mindig ott van. Odamentek őszinte körül a repülőtér velük a vadászgörény nem ment sehova. Nem voltak látogatók. Nem voltak telefonhívások, " ami szokatlan. Ők csak egy rakás squires vezető, egy csendes, rendezett szabadtéri élet. Persze, hogy volt, csak huszonnégy órán át.


Lett egy újabb levél, ezúttal vizsgálni a malom stream. "Láttad már más KANG ügynökök?"


"Senki, Nicky. Senkinek.'


— Nem, nem zavar téged?"


Ki van velem? Lamong Cranston? Azzal a képességgel, hogy a felhő az eszed? Senki nem látja, az árnyék, bébi.


Aztán van egy másik dugóhúzó, Roscoe... Miért azt mondod, hogy nézd meg ezeket a képeket?


Neki, megfordult. Roscoe vállat vont. — Csak gondoltam tudnod kell valamit a művészetről."


Amit mondtam, akkor nem alkalmas tömörítés.


Ebéd egy West End-i étteremben felhívta a Vadász házába. Egy faburkolatú étteremben egy fajta angolna-a-zselés, mezei nyúl-vissza menü. Felhívtam Tara pedig mondtam neki, hogy jöjjön át. Mi maradt a" lakás ", hogy volt egy barátom, a Roscoe, egy lány, aki jelenleg is dolgozik a városban. Mi több, mi magunk, mi pedig kevesebb volt a baj ezzel, hogy John Stewart ostobaság a hordárok, pincérek, a takarítónők. Ez volt egyben a békés módon, hogy kölcsönhatásba lépnek a város. Láttam, ahogy Roscoe nézett Tara, amikor bejött. Volt rajta egy smaragd zöld kasmír ruha, keskeny nyak szorosan, mint a pestis, amely téve neki a legjobb, de segített neki cég kerek mellek. Biztos elment vásárolni, vettem egy ember, aki reggel. Legalábbis én még soha nem láttam, ego. Én néha elfelejtem őt ruha, de soha nem felejtem el, a szűk ruhát.


Ő mutatta be Roscoe. Mosolygott a saját mosoly. Mint korábban mondtam, Roscoe nézd, amit gmu szereti, de most ő speciális nézni, anélkül, hogy a kifejezést. Poe, Az Átlagos Ember. Átlagos magasság, testalkat, arc, ruha. Úgy számolom, hogy körülbelül ötven éves vagy, én meg ez a szám hozzáadásával fel, amit tett. De ő a saját haja, nem szürke, nem kell, hogy agresszív fekete szín, ami történik, amikor színezés.


Szóval Tara mosolygott. Néhány perccel később, amikor Roscoe nézett rá, olyan volt, Gary Grant. Magas volt, vékony, aztán hirtelen nen viselt öltönyt, s látta, hogy ő volt meglepő, fehér fogak. Ah, a fehér, ami meghökkenti, de Tara úgy nézett ki, elkápráztatta.


Leült, megköszörülte a torkát, majd egy határozott, domináns gesztus hívta a pincért, valamint megrendelt italokat. "Mondja," azt mondta, hogy Roscoe, " aki nézi a kereskedelem már?"


Kereskedési?'


Kint. A külkereskedelmi.


"Ó, az állítólagos kereskedelem. Charlie Buzogány. Láttál már ego?'


Az ego soha nem láttam.


"Hát, ez jó. Fegyver is jó. Ha valami történik, nem hiszem, hogy lesz-majd szólj. Van egy fiú vele, Pearson. Szóval nem kell aggódnod."


Egy fiú?


Roscoe-nézett egyenesen a szemembe. — Azt hiszem, te nagyon okos voltál, amikor húsz."


Gondolkoztam egy ideig. — Még mindig, akkor sokkal jobban érzem magam, ha ott van most."


Roscoe megrázta a fejét. — Én egy véreb, Nicky. Nem egy házőrző. Különben is, én vagyok túl - "túl öreg"akart mondani, de rajtakapta magát, csak az idő," a stahl túl lusta mostanában, hogy hazugság a nedves füvön egy hét vár."


"Hogy lehetsz ilyen biztos benne, hogy marad ilyen sokáig?"


- Termékek, például. Elrendelték élelmiszert-például egy hétig. Ők is bérelt egy házvezetőnő. Ez azt jelenti, hogy azt tervezik, hogy jó fiúk egy ideig. Az ilyen hír gyorsan terjed át a falun. Pedig hidd el, ez már hír ezekben a városokban, ha valaki tüsszent kétszer.


"Szóval, mit csináljunk?"


"Várjunk?"


Elővett két e-mail dobozok. Kis zseb, fekete dobozok. Egy neked, egy nekem.'


'Dolgozni a távolból?'


'Igen. Csak menjen a legközelebbi telefon tárcsázza a kilencest,-három-hat-négy-nulla-nulla-nulla. A városon kívül, akkor először kapcsolja be a zéró-egy. Majd kattintson a kód, ez a kislány, majd hallottam egy felvétel Buzogány jelentés. A jelentés minden órában.


"Ez minden?"


"Nem," mondta. "Van valami más is. Azt is hívni, hagyjon üzenetet a szalagot. Akkor Mace meg az ego lehet hallgatni. Dolores folyamatosan figyeli a monitort, akkor majd értesítést kapni, ha baj van. Csak légy biztos, hogy mondd, hol maradsz. Dolores egy FEJSZE volt.fejezet.


— Ez a ház — az lehetséges, hogy Zsukov benne?


Tett egy savanyú arccal megrázta a fejét. 'Alig. Vagy kellene egy időre, de nem mutatja jelét, hogy még. Lehet, hogy küld egy munkás valamiért. De ha Poe Vin esett, mint egy trükk, ő már rég halott. Van egy kapcsolat a helyi távbeszélő-hálózat, így tudjuk fogadni, kimenő üzenetek.


Ez nekem nem tetszik. Volt örökké várni. De nem kockáztathattam meg, hogy én a kockázatot. Vin Vo emlékezett rám. Csak azt mutatják, hogy a gmu az arcod, ha egyszer az egész művelet lenne hiba.


Megnézte az óráját. Két perc múlva egy. "Ha a személyhívó rendszer működik, én hiszem, hogy van idő, hogy csináld."


Roscoe adta meg a káprázatos mosoly. — Miért nem most?" egy barát? Tartsa az ujjait egy darabig. Próbáld ki magad.


"Én bízom benned, Roscoe," mondtam. Ő vigyorgott a Tara. "Mármint a telefon. Tudom, hogy adsz egy pontos jelentést.


Lehet vitatkozni, de az N-3 mindig fontosabb, mint a K-2. Roscoe vette fel a telefont.


Tara mosolygott.


Ez volt a kedves, de üres mosoly, egy nő, aki nem tudja, hogy a flottának, csak elment. "Éhes vagyok", mondta, nézi a menü. "Különben is, ő nem az esetem," tette hozzá, anélkül, hogy felnézett.


A szemöldökét rose. "Nem is gondoltam rá, körülbelül egy percre," mondtam.


Mace nem a Barents-Tenger területén mondani. Ami gyakorlatilag kaptunk egy szabadnapot. Vettem neki egy jegyet a musicalre. Egy dolog, hogy "Mondd meg Az Anya", ami egy arrogáns New York Times kereskedő neve, hogy"elég vicces, ha szeretik az ilyesmit."


Tara az volt, hogy készen vásárolni, majd a kis ideges, nem csinál semmit. A hangom kell hangzott módfelett hátborzongató, mert hirtelen elhallgatott.


"Tudom, mire gondolsz," mondta végül. "Azt hiszem, ez lesz az egyik isten háta mögötti turista látványosságok, szóval mit akar itt ez a lány? Vagy inkább, mit keresett itt? Minden, amit megtehet, hogy elrabolnak, aztán vásárolni."


Nem válaszoltam. Ee hiszem ... közel volt.


— Nos, nekem van egy oka annak, hogy itt lehetek. Az ok pedig az, hogy ha egyszer megtudják, hol van a labor a Terem ih, majd én tudom, hogy ki a klónok körül őket, mi a teendő velük. Rám nézett, ugyanabban a, nem durva, szűkszavú, ahogy ő volt az első nap, amikor találkoztunk, a Waldorfban. Majd a szőr a hátamon felállt, mint akkor. Az övé, tudta, hogy a reakció az volt, tisztán védekező. Ült ott, s úgy érezte, mintha ő volt idegesítő, de nem sokat tudott tenni. Ő pedig indokolatlanul érzékeny, pedig ő is tudott semmit sem tenni.


Mi állt a sarkon, a Piccadilly Circus, hogy egymást nézzük, a tehetetlen düh.


Azt mondta. — Különben is, van még valami, amit tehetek.


"Így van," mondtam. "Úgy érted, hogy te is mondj valamit."'azt mondta. — Én is, hogy te nagyon boldog."


Nehéz vitatkozni egy ilyen kendőzetlen igazság. Megbeszéltük, hogy találkozunk a lakás öt órakor. Addig is, a görények körülöttünk fog vigyázni magukra. Elmentem a pad Charing Cross Road. Ez egy kicsit homályos. Pontosan nem köd, hanem inkább valami vastag hideg. A gyógyító seb a vállam fáj. Eltűnődött, vajon miért szeretnek az emberek fáj egy másik barátom, annyira, hogy a fájdalom valójában nem létezett.


11. fejezet


A háromnegyed három volt, megérkezett a pad. Épp időben, hogy emlékeztessen, hogy közel három óra. Az angol egyáltalán nem iszom, nem, hogy mikor. Ezért-legalább szerint Roscoe - nem bízhatsz meg az angol. Rendeltem egy sört, majd felborult az újság.


A tizedik oldalon a London Times, ott volt egy kis darab hír szerte az Egyesült Államokban. Kiderült, hogy a Szenátorok Bale pedig Croft áldozatai voltak, egy helikopter-balesetben, míg megnézni a Hurrikán hatását Carla. Legalábbis ez az, amit gondoltam. A helikopter pilóta volt, eltűnt, a vizsgálat elhalasztották miatt Hurrikán Dóra.


Szóval ih lett hat. Morton, Saybrook, Lindale, Cranston, most Neil pedig Croft. Tudta elképzelni, hogy Washington akrobatika. Privát beszélgetés arról, hogy gyilkossági kísérlet, valamint az összeesküvés. Biztató kormányzati nyilatkozatok. Eközben szigorúan titkos tárgyalások zajlanak Hawke hivatal. Hogyan biztonsági intézkedések, anélkül, hogy pánikot kelteni?


Kíváncsi voltam, hogy — ha Hawke tette-volna kezelni a klón esetében. Míg most, a görény már nincs meggyőző bizonyíték arra, hogy az elmélet. Ha lett volna még távolról sem hajlandó elfogadni az elmélet, én még nem találkoztam vele egy darabig. Nem kétséges, hogy a klónok volt már az országban. De hogyan lehet ih fel a körözési listán, ha nem tudom, hány példányban ugyanaz a személy körül?


De persze, hogy volt Hawke probléma. Eddig nem volt bajom. A feladat az volt, hogy megtalálja melegágya ezek ALKÖZPONTI rendszerek, bárhol is voltak található. Öld meg az eredeti elpusztítani a másolatokat. Is megpróbál-hogy megtudja, hány-ha van néhány ihs bal-gyaloglás ingyenes a gyilkossági parancsot. Ha csinált, hogy élt elég hosszú ahhoz, hogy mondd el a történetet, Washington elkezdtem volna egy teljes körű leállás. Legalábbis akkor nem, ha elég sokáig élek.


Minden ment körbe-körbe, aztán jött vissza hozzám. Washington várt az első lépést. Meg Chen-li várt az első lépés. Aztán eljön az a pont, hogy nem kellene egyáltalán: mi van, ha ez a Chen-li nem mozog egyáltalán? Mi van, ha ő csak ült ott rejtőzik, ott is egyre kevesebb a szenátorok?


A bell csörögni kezdett. A lány, a bárban, azt mondta, hogy ez volt a záróra. Fizettem, aztán balra.


Néha csoda, ha részei vagyunk egy óriás sakk játék. A Nagy Kéz jön büszkélkedhet, hogy tegye meg, ahol egyáltalán nem lenne. Úgy néz ki, mint egy nagyon véletlenszerű mozgását. de a végén kiderült, hogy ez volt az utolsó lépés az egész játék.


Elmentem egy rövid sétára. Céltalan, azt hiszem. Po Bond-törölni. Jókor találta magát a Burlington Arcade, egy hosszú, keskeny galéria, üzletek. Neki, ő kinyújtotta a nyakát, mint mindenki más, hogy nézzen fel a zászlóval díszített mennyezet a galériában. Nézte a kirakatokat a pólóját, kamerák, illetve a windows a Kínai figurák.


Én vesz egy kitérőt, amikor az ember Virginiában egy kép a felesége.


Aztán összefutottam egy véletlen.


Az első reakcióm az volt, hogy elfordul, nem akart látni; hogy nézz a szemembe, a tükörképe a kirakatban. De aztán rájöttem, hogy nem ismersz fel a végén. Az ő egója tudta, hogy arca majdnem olyan jól, mint ő tudta, hogy a saját. Találkoztam vele kétszer. Az ő egója már megölte őt egyszer. De nem ez a test. Chen-li volt, valahol a vidéken. Hung Lo volt a pokol, de én nem hiszem, hogy Lao Zeng volt bevásárló most. Ezt az arcot már valaki másé. Ugyanolyan széles, kemény arcát. Ugyanaz a lakás, barátságtalan kifejezés. Ugyanolyan tökéletesen elhelyezett szemölcs.


Egy másik ágat.


Követtem őt egy laza, nyugodt járás. Piccadilly cső, vissza Russell Square-en.


Kockázatos volt, hogy kövesse őt ilyen közelről. De vannak kockázatok kell venni. Sőt, úgy indult, mint egy ember, aki nem lesz baj. Nem nézett az üldözők, vagy fordulj meg. Kimenet: többszörös választás. Vagy nem tudom, engem zaklattak ; vagy tudta, de volt, ami nekem csapdába.


Ő követte még néhány háztömbnyire, amíg a fióktelep eltűnt egy vörös téglás épület. Az ajtó számozott 43, valamint egy bronz névleges felvett lényegtelen információ: a "Featherstone Társadalom "egy lényegtelen postscript:"Alapította 1917-ben." Miféle Featherstone Társadalom volt ez? A következő dolog az volt, hogy kiderítsük.


Volt egy makrobiotikus étterem az utcában. Hirtelen, volt egy nagy étvágyat az egészséges élelmiszer.


- Elfoglalták a táblázat kilátással az utcára; a pincér, aki nem olyan egészséges, mint gondolnád be ezt a beállítást, csiszolt el néhány morzsát, majd átadta nekem egy menü. Nem volt más választásom: napraforgó sörbet (felvert joghurtot, a mag), vagy egy listát egyre halálos főzet. Spenót lé, párolt káposzta. Megállt az üveg szerves limonádét, vajon mi szerv sikerült, hogy a szakács az ego körül.


Pár özvegyet, a sétapálca készült egy fájdalmas trek keresztül Featherstone társadalma.


Egy szaftos tinédzser egy pólóban, farmerben vette az asztal mellett, rendelt egy napraforgó . Úgy nézett rám, ahogy a kis lány.


Egy nő jött a nagy csomagok száma. A fejükön viseltek, túlságosan piros kalap, szinte hivalkodó ráncok. Először azt hittem, magában beszél. De tévedtem. Beszélt neki a táskát. "Rendben," mondta, " de kérem, őrizzék meg nyugalmukat.


Volt, tökéletesen igaza van. Bevásárló táska, túl nagy a szája IS nagyon bosszantó.


Leült az asztalhoz mellém, majd levette a bolyhos, barna köpenyt. Hé, nem messze nyolcvan, de még öltözködni, hogy megfeleljen neki, fiatalos év. Volt valami tini lány. Gyöngy nyaklánc, valamint pézsmaszagú parfüm.


"Ülj le" - mondta a táska. Megfordult, majd adott egy bocsánatkérő mosoly. "Nem értem, miért az egónk nem engedik be az étterembe. Azt mondják, hogy köze van a rend, vagy valami. De nagyon szép. Úgy nézett ki a táskájában. "Nem igaz, drágám?"


Kilincs volt egy hat kilós Yorkshire-i Terrier. Úgy is ismert, mint Roger. Véletlenül, nem úgy, mint azok a kis csaholó kutyák, de valami miatt ez lehetett az arcomra írva. "Remélem, nem félsz a kutyáktól."


Mondtam neki, hogy nem fél a kutyáktól.


Ó, jó. Mosolygott, majd megveregette a kezem. "Mert Roger egy légynek sem tudna ártani."


Azon töprengett hangosan, mivel az ego növekedés, ha egy légy ártana a gmu. Ő egy magas hangú nevetés, coquettishly ült le kell nyalni.


A neve Miss Mabel. Élt a környéken több, mint ötven éve egy házban, hogy ő szerényen le, mint elég luxus. "Ah, maradjunk annyiban, hogy egy ajándék, mondjuk ... egy másik. Miss Mabel akarja, hogy tudjam, Nem volt szex. Világossá tettem, hogy Miss Mabel, hogy nem voltam meglepve.


Ez a szerzett néhány pontot, de a beszélgetésre került egy bizonyos irányba. Azt mondta, hé, hogy ültem, várva egy barátom, aki jelenleg részt vesz a Featherstone Társadalom.


"Mmm," mondta. "Nem megy be oda." Te nem hiszel ezekben a dolgokban? †


Mondtam neki, hogy nem sokat tudok róla.


"Senki nem tudja, szellemekről, Stewart. Csak el kell fogadnunk, hogy ott vannak."


Csak úgy. A Featherstone Társadalom lehetővé teszi, hogy beszéljen a halottakkal.


Azon tűnődött, vajon ez az ág kétségbe vonta a szenátorok.


Megkérdeztem, hogy ő valaha is volt ott szívott.


"Ha. Nem, ez nem valószínű. John Featherstone átkozott meg 1920-ban. Egy átok, el tudom képzelni. Azt mondta, hogy egy veszekedő, enyhén szólva. Ó, ember volt annyi tisztesség, egy igazi fanatikus. A lány megérintette a fejüket a mutatóujját, amely csillogott a gyűjtemény gyémánt gyűrű. Az emlékek a múlt botrány.


"Hát, ha engem kérdezel —" mondta halkan a fülembe, hogy " nincs egy test ebben a házban, hogy beszélnünk kell. Élve, vagy halva, te egy angyal, hogy adja meg ezt a házat. S az angyalok, a kedves, rendkívül unalmas. Adott egy pajkos kacsintás.


A pincér hozta hé, egy üdítőt, vitaminokban gazdag. Ő is ivott egy kortyot, de arcán az undor. Ez az ital nagyon jó.


Mit mondtam már megint? Ó, igen, igen, amikor meghalt, a lánya vette át. Nos, én arról beszélek, furcsaságokat... Alice Featherstone, kedves hölgy, Miss Mabel falja a száját a rosszallását. "Játszik szűz vagy túl sokáig nem jó dolog."


Tudomást sem vett a Miss Mabel a pszichoszexuális elméletek.


Nos, ez nonszensz. "Ah, Touwe" vagy "Wauwe". valami ilyesmi. Nem tudom pontosan. Ha engem kérdezel, kicsim, azért, mert a hagyományos Kínai kaját megtudta, mint egy gyermek. Esznek a legszörnyűbb dolgokat. Azt hiszem, hatással volt az agya.


Ő sokat tanultam elég ember az évek alatt, hogy tudom, hogy meg kell hallgatni minden. A ih kedvenc repülő csészealj elmélet, hogy lépésről-lépésre újra a ih a legjobb golf játék. Mindenki azt akarja, hogy meghallgassák. Ha hajlandó vagy meghallgatni, hogy a dolgok, hogy senki másnak nem akar hallani, valószínűleg azt fogják mondani neked, amit senki más nem fog. Szóval a bagoly az egész világ nem megzavarta, ha nem figyeli az utcán. Amit ott láttam, azt mondta, hogy lehet, hogy megnyerte a fődíjat.


Távozott ment a telefon. Ego talált rá a férfi mosdóban, majd tárcsáztam a számát. Mace nem a jelenlegi.


Én felvettem.


A fióktelep csak bal keresztül szám 43. Elmentem a sarokban, hogy küldjön egy üzenetet. Hacsak nem a fióktelep, hogy üldözte itt. Hacsak nem volt változó, sántít az elmúlt fél órában. Természetesen lehetséges volt. De nem bízom benne. A fióktelep nézett ki túl beképzelt, hogy zavarja álruhában. Ha lett volna bárki más, ő már találkozott valami nagyobb. Ezek a klónozás állomások.


Tíz perc múlva négy. Hagytam neki egy üzenetet, Roscoe-nak. Mondtam, emu, hogy itt tartsa szemmel a következő klón. Addig itt ülök, s nézem. Majd meglátjuk, ha valaki más jön be."


Miss Mabel beszélt, hogy Roger újra. Őt azon, ha rá tudnám venni, a következő reuma vizsgálat nélkül egy előadást a kémiai összetétele étel. Esélyt adtam neki. "Miért Alice Featherstone felnőni a Kínai ed?"


Miss Mabel úgy tűnt, hogy volt egy buta dugóhúzó. Nos, kedves. Mi mást a Kínai kaját?


Várj egy kicsit. — Úgy érted, a Featherstones vagy Kínai?"


"Nos," mutatott rám. 'Nem igazán. De ismétlem, nem pontosan.


Röviden, az Öreg John volt egy teát, exportőr. Élt Kínában, sok éven át. De a forradalom 1912, világossá vált, hogy a Nyugatiak, hogy nem látják őket szívesen. Az ego az esetben elkobozták. Megölte az ego felesége. Szóval John visszatért Londonba, az ő kicsi lánya.


Pedig rajong a miszticizmus.


Ő azt állította, hogy beszélt, hogy a felesége minden nap. Valamint gmu sikerült meggyőzni sok a régi arisztokraták, hogy ő lehet az ih a " kapcsolatot a halott." Segítettek gmu alapított, a Featherstone Társadalom. Nagyjából ez volt minden, Miss Mabel tudott róla. Kivéve, hogy John meg a lánya, Alice élt, mint a remeték. Csak, hogy jöjjön ki, időről időre, hogy átkot szórt a kevésbé tiszta szívű.


Befejezte a történetet, épp időben. Kevesebb, mint egy pillanat, úgy nézett ki, bele a zsákba. "Roger!" megharapta őt. Rossz kutya is.'


Ő mentette ki magát, majd elment.


4:30-kor, amikor Roscoe érkezett. Vett egy asztal másik végén a szoba hozzávágott egy megjegyzés az ölembe, ahogy telt mimmo:"van egy hátsó ajtó, a sikátorban."


Elkezdett esni az eső, amint elhagyta az éttermet. Megállt a menedék, a bejárat pedig kinézett az ablakon, az utca túloldalán. Egy olyan nőnek, aki a hatvanas években, egy fekete selyem ruha térdelt az ablakpárkányon, nézett ki.


Az eső rá, hallottam a hangját. "Igen, egy kötelet. azt mondta. "Ah, a kötelet. Ugh.'


12. fejezet


Volt egy keskeny macskaköves sikátoron, hogy futott a hossza a blokk. Néhány hol volt valamivel szélesebb, ahol korábban a bejárat egy stabil, vagy kis pályán. Véget ért egy alagútban körülbelül tizenkét méter hosszú. Aztán ott volt egy mellékutcában.


43-as szám volt, egy négy emeletes kastély. Nem voltak a vészkijáratok, de volt egy hátsó ajtó.


Kinyílt az ajtó.


Ott volt az első ágat. Azt láttam én is, majd adott egy gyors, kihallgatás nézd. A "nem láttam, hogy mielőtt"nézd.


Kétség esetén azt kell improvizálni. Odamentem hozzá, majd elmosolyodott. Sajnálom, de keresek Marsden ház. Meghúztam Roscoe megjegyzés a zsebemből, majd úgy tett, mintha tanulmány. Azt mondja, én vagyok a száma negyven-négy, de ... — vállat vontam - " nincs negyvennégy egyáltalán.


Ő rám nézett. 'Azt nem tudom. De legalább nem fog találni egy ego a sikátorban." Ez volt az ő első alkalommal beszélt egy klón. Hallottam, hogy mások beszélni vele, de nem nekem. Most ütött meg. Mind beszélt tökéletes angol akcentus nélkül. Amerikai akcentussal angolul. Voltak, alaposan képzett.


"Hallgass rám" - mondtam, " talán majd használja a telefon. Van Marsden száma - " én kotorászott a Roscoe megjegyzés újra.


Ő megrázta a fejét. "A hibás."


"Ó, — mondtam. "Köszönöm."


Nem volt más választása, mint menni a sikátoron keresztül. Az eső egyre jobban esett most. Csapódott a járdára, majd hangosan visszhangzott a szűk folyosó. A hely baljós. A sikátor sötét. Az eső sötét. Csúszós, mert a hirtelen eső. A gallér került elő.


Nem láttam vagy hallottam. Ez csak egy megérzés.


Azt állítani, hogy a fény egy cigarettát. Megállt Rivnenskaya csak egy lépés választotta el tőlem.


Nem fordult meg. Hagyta, hogy a stiletto csúsztassa ki a kezét, majd folytatta útját. Hallottam, hogy Tara mondani megint, hogy "én vagyok egy első osztályú merénylő," mondta,"nem kell, hogy egy első osztályú orgyilkos."


Jó. Szóval úgy volt, hogy követnek. Között, az echo saját lépteit, majd a dobol az eső, lehet, hogy egy másik hang.


Az alagút előtt. Neki, az alagútba. Sötétebb volt ott. Ő kuporgott az árnyék a falon nézett vissza a sikátorban.


Semmi ilyesmi.


Mégis... nem láttam, hogy jön. A szőrszálak a nyakamon állni valamiért.


Az egyetlen hang, amit hallottak a hang az eső. Csendes gawk repült a semmiből. Megütötte a kőfal. A zsugorodott vissza cserélték a kardját a Wilhelmina van. Csak a biztonság kedvéért. Nem számítottam rá, hogy meg kell ölni az ego. Próbált válaszokat belőle. Ebben a szakaszban az esetben, egy másik halott ág vezet egy holtpont.


Ő mászott vissza az árnyékba, majd levette a kabátját. Akasztottam fel, mint egy kő, nyög. A Gawk-szemű, mimmo süvített el mellettem, majd súrolta a kabátját... A hasán, kezdett bújni az alagút, abba az irányba, ahonnan a golyó jött.


Az a helyzet, hogy nem volt hozzászokva, hogy hiányzik egy lövés. Arra várt, hogy az áldozat azt mondani, hogy "fúj", vagy hogy "ehh". A csend van a Gmu idegek, volt-e valami. Kilépett keresztül a menhelyek, amint elérte az alagút bejáratát. A lövés ment lejjebb, majd nyomja meg a gmu a kezében a fegyvert. Nem a kéz is, de a fegyvert, hogy a földre esett, megfordult, hogy emelje fel a saját egóját. Neki, felugrott, s megtámadta. Abban a pillanatban, elérte a fegyvert, ő vetette el az ego. Nehéz volt harcolni ellene. Jó volt. Tudta, hogy minden trükköt, amit ismertem. Egy kés volt. Csak ott volt, küldtek nyílt, hogy a dollár verem. Ego megragadta a csuklóját, de sikerült megakadályozni, hogy mozog. De nem sokáig. Összeszedett minden törzs, majdnem megütött, ahol nagyon bosszantott. Neki, megfordult, s hajolt előre kissé megütött az élet.


A csapás leütött a lábamról, a kés majdnem megütött. A keltem fel. A tetején a fejét ego álla egy hangos csattanással a fogak. Ez megsértette az ego szándékait. A karate, kick az ego kezében egy késsel, majd kiütötte ego, a fegyver nem állt ki nyíltan, sziklák között, pont le. Neki továbbra is tartsuk ego csuklóját, majd felborult ego-ra a háta. Megpróbált szabadulni tőle hatalom segítségével judo húzás, de ő már felkészült egy ego mozgás. Csúszott a nedves sziklák. Hallottam, hogy a száraz repedés a csontok. Ő ott feküdt, felnézett a meglepetés. Ego lábak felhúzva, még magánál volt, nem érzett fájdalmat. A sokk csak nőtt, ezek az érzések. Talán a lábát véglegesen le van tiltva. "Rendben," mondtam. "Tudom, ki vagy. Hallani szeretnék még néhány részletekért. Hányan vannak?


Behunyta a szemét, mosolygott szemtelenül.


"Sok." "Túl sok, hogy megállítson minket."


Hol van a bázis?


Megint az a mosoly. 'A jövő. Egy hely, ahol nem talál meg minket.


Ha fegyvert fognak rá. Jó. Kezdjük az alapoknál. Nem válaszokat, mint a "sok", valamint a "több". Azt akarom, hogy válaszokat kapjak, mint az, hogy mennyi hol. Szóval hajrá.


Ego arca nyugodt volt.


"Vagy lesz?"


Ő megrázta a fejét. "Nincs különbség a között, hogy a halál meg az élet. Nyugatiak nem értik. Nem találtam. Szóval az övé, már halott.


Nem maradt néhány fenyegetések, amikor a legújabb fenyegetést kap ilyen reuma. Ez zsákutca volt. Az övé is kudarcot vallott. De akkor, ha nem tudtam, mit a hotel mondta, én mindig megpróbál-hoz kap visszaigazolást, hogy azt hittem, ismerem.


— De azt hiszem, mások is sikeres lesz. Hogy lehet megölni egy egész száz szenátorok?


Nem kell ölni őket. Ahhoz, hogy megijeszteni ih mindenki halálra. Megidézni királyságban a kormány. A tiéd... Kongresszus, ahogy te hívod az ego. Akkor felvesszük önnel a kapcsolatot az elnök, minden úgy fog történni, ahogy mi szeretnénk."


Most rajtam volt a sor, hogy megmutassa, némi megvetéssel. "Azt hiszem, elfelejtettél valamit." Ez az elnök testőrei pedig egy elég szigorú a biztonsági rendszer."


Ő megrázta a fejét. "Azt hiszem, elfelejtettél valamit." Ez a biztonsági rendszer már kiiktatott előtt. Különben is, nem fogjuk megölni az ego. Csak fel akarjuk, hogy ellenőrizzék az ego agy.


Ezért alexander ih mester terv. Lebénítja a Kongresszus, hogy az elnök a báb. Abban a káoszban a Kongresszus, az aktív szolgáltatás korlátlan hatalom. Pedig KAHN teljes irányítani. Nem volt olyan lehetetlennek tűnt. Testőrök csak védett a golyók. De nem baj, a omlett teljes tudatmódosító szerek. Vagy ellen aszpirin, ami nem az aszpirin. Ez volt minden, amire szükségük volt. Azt mondják, hogy Raszputyin volt egy király az ego hatalma. De ma, nem is kell, hogy Raszputyin tenni. Szükséged lesz egy drogos srác. A királyok a Középkorban a saját kóstolók. Az emberek megpróbálnak étel-ital, hogy megbizonyosodjon arról, hogy nem mérgezett. Ez volt a munkám. De nem ez a helyzet most. Ezért vonzza a zseniális pedagógiai képességeit, az uralkodók vagy védtelen. KANG terv az volt, hogy őrült. De nem az, hogy őrült.


Elvesztette az eszméletét. Vagy legalábbis úgy tűnt. Nem sok dolgom van. Mindegy, nem kap többé információt. De egy dolog biztos volt: meg kellett halnia. Vagy ez az egész KANG klikk utánunk fog jönni.


Lenézett a mozdulatlan testet. Az övé, azt hittem egy pillanatra. Neki, gondoltam, a legjobb módja, hogy meghaljon. Őt, eltűnt. Visszatért az alagútban, de felvette a kabátot, majd a stiletto, hogy esett. Onnan folytatta le az utcán.


Csak azt hallottam egy halk hangot. Persze, nem volt eszméletlen. Megfordult, felemelte a fegyvert.


Lelőtte magát a szemembe.


Első osztályú gyilkosság.


13. fejezet


Az előadás a" Mondd meg anyádnak, " a Lírai Színház, ahogy ígértem, az volt, hogy "elég szórakoztató, ha úgy tetszik, ez a fajta dolog." A rossz hír az, hogy valószínűleg nem lesz ego-figyel. Az egyetlen érdekes dolog az volt, hogy a lány, aki már mászott ki a ruháit. Janice Vénusz. Emlékezett rá a nap, amikor az ő neve Janice Fa.


Janice Vénusz volt egy szőke istennő, bármi is volt a neve, egy gyönyörű szám. Volt egy meleg társa egy utazás a Riviéra, talán öt évvel ezelőtt. Elváltunk, mint barátok. Az üzleti, mind a jövőben mentette meg a barátságos, gazdag Gróf Hoppup. Ő adott nekem néhány információt Almazov van csempészek, de Janice adott nekem egy csomó Almazov. A legutóbb ih láttam őt, a Szép, hogy összeházasodnak.


Hogy úgy nézett ki, most minden kiderült, egy kicsit másképp. A szünetben felhívtam, de van egy rögzített üzenet a Buzogány. Mi Gmu sikerült összegyűjteni a távcsőbe, a forrás, a jó kása volt, zabpehely.


Ez volt most.


Roscoe bejelentette, hogy volt három telefonközpont. Odin volt az Addison Hotel; az egyik volt még Featherstone van, a harmadik pedig az Old Vic, nézi Sir Laurence Olivier játszani Hamlet. Hagytam neki egy "Mondd meg anyádnak," üzenet, ami elég szórakoztató, ha az a fajta dolog.


Ő visszatért az ideje, hogy elkezdődjön a kezdete a második felvonás. A fények már elment, de Tara kellett hullám vissza a helyemre. A zenekar fellépett a kezdetektől a második alkalommal.


'Hír?'Mi ez? - kérdezte suttogva.


'Igen. Három.'


"Nos, három? Vagy három?


"Igen."


Elhallgatott. "Szóval csak hét.


'Igen. Biccentett neki. Még egy görény.'


A zenekar játszott egy dalt, hogy Janice énekelt. "Ez a lány," Tara azt mondta, hogy " tudtad, hogy neki, vagy voltak ezek a jelek a szerelem első látásra?"


Én nem tudtam, hogy ilyen tünetek. "Én már tudtam, hogy őt" - mondtam. "Néhány évvel ezelőtt. Kedves lány. Semmi több.'


Tara emelt szemöldökkel. "Hát, nem úgy néz ki, hogy a lányos többé."


Valószínűleg igaza van. Janice jelenlegi mérete volt 90-60-90.


"Csak barátok vagyunk" - mondtam. "Szavamat."


Tara nézett rám. "Mondd meg az anyádnak.


A műsor után mentünk a színfalak mögött. Janice meleg volt. Tara király volt. Janice vezetett bennünket, hogy az új szerelem, Mickey. Tara kiolvadt. Négyen mentünk sörözni.


A taxi haza Tara azt mondta: "igazad van, kedves lány. Hozzátette, inkább élesen,"Semmi több."


Számos módja van, hogy megtudja, ha valaki válaszolt az ajtót, amíg távol voltál.


Sajnos mindenki tudja, hogy ezek a jó modor.


Főleg, hogy azok az emberek, akik próbálja meg kinyitni az ajtót, hogy a távollétében.


Köszönöm, hogy Jan Fleming, ezek a multi-haj csapdák váltak széles körben ismert. Bármely tapasztalt ügynök tudja, hogyan kell csinálni. De más szerzők kém történetek vannak téve más jó trükköt. A trükk az, hogy egy titkos ügynök, hogy az ego taktika továbbra is titok. Ma, az ár a brosúra, minden gyerek kiköpött mása Carter.


Nos, Carter több, ravasz.


Ha pedig néha azt gondolom, hogy nem fogja elrontani egy jó dolog azáltal, hogy távol a néhány guilders, gondold át újra. A helyzet az, hogy valaki elvitte a horgot. Mikor visszamentünk a lakásba, rájöttem, hogy volt ott valaki. Vagy más volt. Ő intett a Tara, hogy jöjjön ki újra várja a jelet. Megragadta a fegyvert, majd kinyitotta a saját zár, a kulcs. Egy puha kattintson helyett a hangzavar a hangos kopácsolás kulcsokat. Sötét volt bent. De csend volt. Egy ilyen nagyon hangos csend által okozott valaki nem akar ott lenni. A férj megragadta Wilhelmina szorosan a kezében kezdett járni óvatosan körbe a lakásban. Szobáról szobára. Keresztül a zsúfolt nappali, étkező, végül a nappaliban, azzal a szándékkal, hogy Roscoe barátja vette a macskáját el, mielőtt elment, mert ez a macska volt kapaszkodott a sarkam.


Jó. Szóval, a mi vendégünk volt várnak a hálószobában, vagy bujkál a zuhany alatt. Vagy az ego, már régen eltűnt.


Az övé, megállt a hálószoba. Volt ott valaki. Hallottam, ahogy lélegzik. A következő lépés az volt, hogy egy remekmű a koordináció. Egyetlen mozgalom, ő kitárta az ajtót, bekapcsolta a szent, célba vette.


Kiugrott az ágyból, mint a kenyeret a pirítóba. Jézus, Nick. Ez a készség, hogy jó reggelt?


Ő leeresztette a fegyvert, majd megrázta a fejét. — Nem, Roscoe-T. De ez egy nagyon jó módja annak, hogy köszönjön egy golyó, te rohadt kurva. Tudod, hogy én öltem meg?


Lelökte a haját, majd ásított. Aztán megvakarta az állát, engem bámul. "Ti, Amerikaiak, mint minden" - mondta. Figyelj. Ez a barátnőm hely, nem igaz? Ezért nem akarok beszélni veled. Tehát itt van a kulcs. Szóval, a be. Szóval, honnan kellett volna tudnom, hogy te is jössz?


Roscoe... - neki eladni az az ágy szélén, -...mint ezek a módszerek a munka... †


Felemelte a kezét. "Nem prédikálni. Nick. Szívesen. Rágyújtott egy cigarettára, s láttam, hogy a láng remegett kissé. "Hol van Tara?"


Ment az ablakhoz, majd jelezte, hogy neki.


Ne prédikálj, Roscoe-t. Szó.


Nagyot sóhajtott. 'A szó?'


A.'


"Tűz".


A szavazás egy szót sem.


Nekiment a cigaretta ellen, a fenék, a fegyvert. "Ez a munkám, Roscoe-t. Egy árnyék. Lelövöm. Ami azt jelenti, hogy van egy csomó ember, aki azt tervezi, hogy lőjön. Aztán, ha nem marad a gárda, sikerrel járnak.


Pif-bang, a halott. Megértette?


Ő bólintott, majd elmosolyodott. "Rossz," mondtam. "Ez nem vicces. Ez komoly. Azt hiszem, te egy zseni vagy, Roscoe-t, de azt hiszem, hogy elbízza magát. A fordítás, ezt úgy hívják, hogy te legyél közömbös. Pedig ez egy nagyon jó módja annak, hogy meghal.


Értem?" Ő bólintott. Nem mosolygott.


Meg kellett volna állítanom. De, mint minden prédikátorok, ő volt a szószék, túl sokat szenvedett egyetlen erkölcsi csapás, ahonnan már nem tért magához.


Roscoe vállat vont. "Rendben," mondta. Nos, én már hallottam. De ma este tett egy vihar egy pohár vízben. †


Tara ült az ajtóban. "Így lesz a tea.


Mosolygott. Egy vagy két kanállal?


Roscoe mosolygott reuma. "Ez a másik, az egyik a tiéd kimaradt a hivatása.


'Mi ez?'


"Létrehozása, katonai kiképzés filmek".


Tara készült tea.


Roscoe ok, jön az volt, Featherstone társaság, tudni akarta, mit kell vele csinálni. Nézd újra holnap, vagy mi? "Igen", mondtam. "Tovább nézni. Tudnunk kell, hogy amikor ezek a klónok lép hatályba. Túl kevés történik; azt nem szeretem. Addig is, nézzük meg közelebbről. Lássuk, hogy megtudjuk, mi folyik odabent. 'Hmm. Csak azt nem tudom még, Nick. Kétlem.


'Igaz'?


— Akkor mit fogsz csinálni?"


"Látogató Featherstone Társadalom, hogy megfeleljen a néhai kedves Néni Myrtle.


— Úgy érted, csak úgy?" Csak így.'


"hát... én is tudnék repülni, de azt hiszem, nem lenne túl feltűnő, nem?"


Roscoe állt fel. — Te mondod, hogy nem vicc." Jött idáig?


Ha ez a Tábor NEM, te vagy a téma. Csinos ismerős, haver. Majdnem, mint névtelen, mint Nixon a Demokratikus konvenció.


"Arra számítottam, hogy a speciális effektusok osztály adj egy maszkot a megfelelő álcázás segíthet.


Roscoe sóhajtott. "A speciális effektusok részleg," mondta, " halott."


'Meghalt?'


"Nos, tudod... ez tényleg egy kicsit fájdalmas volt egy idős hölgy, aki korábban már dolgozott az Ealing. Tudod, ez a film stúdió. Pedig ... nos... ő meghalt. Én ismerem őt! Letette, mielőtt még egy szót is szólhatott volna. Ez nevetséges, ez ő, ez a gyermek munkáját, de ez lehetetlen. De attól tartok, ez csak a Londoni ága AX.


A által egy emu, ne mondj semmit.


Azt mondta. = "Lehet, hogy ott legyen?".


"Sajnálom, Roscoe-t. Szükségem van rád, kívül több. Ha egy ember a környéken, ezek a PBX állomások jár az Egyesült Államokban, majd egy másik szenátor lesz a hullaházba. Tudnunk kell, hogy mi ezeket a gőzhajó készülnek.


Ő dobta a keze a levegőben.


Akkor rendben van. Visszatérünk a kiindulási pont. Te menj oda. Szóval lehet hogy én is kérdezzek most. Ha meghalsz, én ezt a nyakkendőt tőle?"


Én ismerem őt. Komolyan. De most komolyan fiúk, mit javasol?


Azt ajánlom, "Tara nézett minket," hogy én is oda megyek."


Nem, mondtam neki. 'Biztos, hogy nem.'


"De, Nick. †


Nem.A mondott.


"De..."


Akkor senki sem hallgat rám. Ez a szál.'


14. fejezet


Tara is elmentem.


Nos, nem pontosan Tara. Nem Tara, a " göndör, vörös hajú." Kanyargós a vörösek is könnyű észrevenni egy utca tele emberekkel, s túl könnyű volt megtalálni. A nő, aki azért jött, hogy a recepción, hogy a 41-es a következő nap volt, egy egér arcú hajadon. A dodo-barna hajú, kampós orra, meg egy táska ruhát. Mi volt a jelmez, paróka, valamint smink, köszönöm, hogy Janice pedig a "Mondd meg anyádnak," cégek. Ha Tara nem tért vissza a színházhoz, hét órakor, legkésőbb a show talán nem is - a parókát, s az orra anyjáé volt.


Egy elektronikus hang felvevő, egy fényképezőgép, egy karóra volt, alumínium.


A magnó volt, a legújabb modell , egy kis elemes Sony. volt, körülbelül akkora, mint egy doboz cigarettát, majd álcázott, oly módon, hogy ez is úgy nézett ki, mint egy cigarettatárcát. Ez által irányított hang, ami azt jelentette, hogy nem volt felvétel tishchina. Sebesség 4.75, sikerült a rekord, a tiszta hang körülbelül két óra. Elforgatásával a hangerő gomb le, lehet, hogy a felvételt egy nő táskáját, mint Tara. Nagy nyílt vászon bevásárló szatyor.


Ha valaha is azon, hogy milyen őrült az emberek beszélni fognak, hogy a halott, a válasz az, hogy gazdag őrült emberek.


Bibi Hodgson, például. Tara összefutott vele az úton (kattintson). Jó. Szóval tudom, hogy ki ő is. De Tara azt mondja, hogy a Vogue szerint, ez a hölgy egy "csöves", az a címe, hogy csak érdemelni, ha sok pénzt költött a balett papucs, valamint övek. Körülöttük vannak nők, akik számára a kis költségek még mindig egy Dior ruha. Mrs. Hodgson megkapja a pénzt Úr Hodgson. William A. Hodgson által Hodgson ingatlanügynökök. Én tudom, hogy ki ő. Hodgson ingatlan ügynökök saját felében Florida, valamint nagy része a sziget hívják Manhattan.


Volt is Mrs. Wentworth Frogg, aki negyvenöt millió dollárt. Tara találkoztunk lent a váróban. Ő is fényképezett a recepción is. Egy Viktoriánus szobában, vörös plüss kanapé sok cserepes pálmák. Tara volt, hogy töltsön ki egy űrlapot. Néhány kérdést arról, hogy a személyes élet, az élet, az elhunyt. Szerint a kitöltött űrlapot, G. Louise Rigg a St. Louise-ban, Missouri államban, a meglátogatja a nagynénjét, Myrtle Rigg. A "Oka, hogy látogassa" szakasz, Tara írta: "kérj tanácsot a befektetés a műemlékek." Nem tudom, miért írta meg. Azt mondta, ez csak úgy eszembe jutott.


"Az, hogy egy csomó pénzt, drágám?" A recepciós kérdezte. - Tara pedig ezt válaszolta: "Olyan nagy, hogy megrémít."


A recepciós mosolygott,


Egy vékony Keleti fiú vezette őt fel, hogy egy lila váróterem tele pálmafák. Azt mondta, hé, hogy a Nap Ping volna a találkozót. Nap Ping fogja látni egy fél óra múlva. Addig is, lehet, hogy olvastam egy magazinban egy darabig. Kér egy csésze teát?" Eltűnt, meg visszatért egy pillanattal később egy gőzölgő csészével. Tara elvette, s a fiú megint eltűnt.


Ő csak várt egy-két percig, majd kinyitotta az ajtót. Nem volt senki odabent a folyosón. A folyosó túloldalán, egy nő részeg nevetése csengett ki a zárt ajtó mögött. Volt egy halk zümmögés elejéről, a második nap. Egy közepes, aki nyögött, ahogy esett révületbe. A harmadik, utolsó ajtó volt ráírva, hogy "Pihenni". Nem volt hang onnan. Tara megpróbálta kinyitni. Zárva volt.


Tőle túlméretezett táskáját, kivette egy fogpiszkálót, valamint egy darab műanyag. Nem volt hozzászokva, de nem működik jól. De nem volt lépteket a lépcsőn, de senki nem lépett be a másik két szoba. Végül kinyitotta az ajtót.


Bezárta mögötte, majd körülnézett. Volt egy kis fehér szobában. Több süllyed, egy kis hűtőszekrény, valamint egy dupla tűzhely egy vízforraló. Üveg vitrinek sorakoztak a falak. Voltak mindenféle tea egy egész hely. a zöld tea. a kamilla. Lapsang Souchong. Egy gyűjtemény, rózsaszín, fehér, virágos porcelán leült szépen, a legfelső polcon. Ahogy a tálat a fiú hozta, hogy igen. Egy másik vitrinben, a másik oldalon a szobából, leült egy gyűjtemény a barna üveget. Minden tartalmazott valamilyen szemcsés por. A címkék egyszerűen azt mondta, "A", " B ", vagy "H". A másik meg a palack található folyadék, valamint az alsó polcon volt, injekciós tűket.


Az ablak be volt zárva.


Volt egy használt tűt a mosogatóba. Tara nevelte ego. Volt még néhány csepp folyadék maradt a nen. Ő gondosan beadni az ego be egy üres ampulla mellette. Ő megszagolta az üveg. A tudományos számítógép a szívé futott keresztül több ezer lyukkártya adott ki, reuma kevesebb, mint a második. Letette az ampulla a táskájában, majd az ajtóhoz ment.


Hang megszólalt a folyosón.


Megdermedt.


"Szóval, Alice. Ne aggódj. Volt egy férfi hangját. Magas orr-Ázsiai akcentussal. Úgy beszélt, mintha ő volt gyerek. A hangsúly minden szótagot külön-külön. "Továbbá, nem szeret, nem emlékszel?"


Alice válaszolta bizonytalanul. 'Igen. Én ismerem őt. Gonosz óta létezik, de néha azon gondolkodom,...


"Ne lepődj meg, Alice. Bízz bennem. Az atya bennem is. Még mindig...


Emlékszel, mit mondott tegnap?


Alice sóhajtott. Igen, Jan. Én bízom benned.'


"Rendben," mondta. "Emlékszel, mit kell csinálni?"


"Semmit" - mondta egy mély hang.


Semmi, mint ez. Pontosan.'Aztán ott volt egy rövid szünetet." Nos, akkor miért nem mész fel csinálni?"


Talán ő bólintott a reuma. Web-vette egy pár lépést, fel a lépcsőn. A másik pár csak néhány lépés. Egy kéz kopogott az ajtón. Kinyílt az ajtó. A háttérben, a részeg hölgy volt, még mindig beszél. "Ó, drága, kedves Robert." Egy szomorú dalt.


'Hát? A férfi azt mondta.


A gmu-válaszolt egy nő, egy éles hang. "Azt, amit te adtál fenséges úgy néz ki, hogy a csillagok. Legkésőbb holnap.


"Próbálj meg ma. Szükségünk lehet holnap."


Jó. Akkor hagyj békén.


Az ajtó zárva, a férfi bozontos hang visszhangzott le a lépcsőn.


Tara várt, amíg a folyosó csendes volt ismét. Ő sietett, hogy vissza neki a széket a váróban. Nézett a jeges tea hagyta érintetlenül. Hogy szippantott belőle. Ez volt a tea.


Ő vette fel a magazin. Kinyílt az ajtó.


A nő viselt, egy fekete kimonót. A hatálya alá tartozó nagy test jelentős kidudorodik. Nem volt rövid, férfi hajvágás, majd egy szigorú arca. Beszélt a mért, rekedtes hangon.


A nevem Sonny. Hiba történt. Nem látlak ma. Vissza tudsz jönni holnap?" Ez több volt, mint egy parancs. Holnap két órakor. Meghajolt a fejét röviden, nem teszi lehetővé a szemét, hogy részt. Ők suhant mimmo Tara, mint a fekete reflektorok.


Tara állt fel. "De..."


Két órakor.'Mint Tara jön le a lépcsőn, ő hívta ki őt. "A néni lesz ott, akkor."


Tara is megálltunk, majd felém fordult. "Az Louisa Rigg fog látni Néni Myrtle?" Holnap ugyanebben a hullám, majd hallani."


Nagyon elégedett volt magával. Ő volt a forrongó izgalom. Volt Hansje mellett helyezkedik, aki talált egy lyukat a gát most nyomta a hüvelykujját, hogy megmentse az országot a hatalmas katasztrófát. Volt olyan boldog, hogy én tényleg nem akarom, hogy mondd meg neki, hogy nem tudok semmit sem. Csak képeket lehet némi értéket. Roscoe felvette a fejlesztési film. Másnap reggel kapunk, reuma.


"Bárcsak te is egy képet, amit az ego neve megint — az egyetlen, aki beszélt Alice-szel."


"Yana?"


Igen. Az ego hangja, mint a hang egy híres ügynök KANG.


Tara szeme kitágult. — Úgy érted, a többi ember nem vesz részt benne?" Pedig narcologist? Szóval nem nagyon nevezném gyerekes ártatlan szórakozás.


Nem elég."Ő mosolygott.


Mi volt a fecskendőben? Egy pentothal?


Ő leeresztette a száját. — Honnan tudod?" Hagytam utoljára.


Én rámosolyogtam. "Figyelj, drágám. Szerint a tizenkét trükköt, hogy a csalás gazdag ribancok vannak tizenegy ott. A nátrium-pentotált, egy igazság szérum, nem? Szóval adnak ezek a hölgyek egy jó esélyt ad ih ez a tea előtte a hölgyek mondd el nekik mindent, amit kérnek. Mindenféle részleteket az elhunyt szerető. Aztán, szó, a médiumok ismételje meg utána. Kiderült, hogy egy nagyon meggyőző teljesítményt. Ezek a hölgyek nem emlékszel, mit mondtam. Ezek a hölgyek döbbenten. Mindketten hálásak, nagylelkű.


Tara szájban kialakult egy csendes "O".


"Ez számos más előnye van. Ha ez az igazság terhelő, mindig ott van a lehetőség, zsarolás. Ha van elég pénzed van szó, a szellem mondja meg, hogy mit csináljak vele. Amit nekünk — jótékonysági akciók, Svájci bankszámla — biztos lehet benne, hogy ők gyűjtöm a pénzt. Tara zavarba jött. "De mi köze van ennek a KANG?"


Semmi, mint ez. Így van. Azt hiszem, ez minden Nassau újra. A Featherstones részt vettek csalás, KAHN rájött, majd megzsarolta ih. Valószínűleg ugyanaz, mint a Bangel. Hirtelen eszembe jutott, hogy Bungel a Featherstones volt még valami közös: mindketten kábítószer-kereskedők.


Ő azt mondta, hé,:


"Szóval KAN volna ugyanazt az utat, hogy bejussunk. Megfenyegették, hogy hagyja abba ih alátétek, ha nem kap egy része a bevétel plusz néhány szolgáltatások. Szolgáltatások, mint talán ház klónok.


Megrázta a fejét. 'Bájos.'


Az övé, ő vállat vont. 'Bájos. Biztonságosan. De tarts meg magadnak.


Így nem jutunk közelebb a PBX központ. Különben is, nem azért vagyunk itt, hogy megoldja a rejtélyeket, a társadalom. A feladat: iht.


A lány megborzongott egy kicsit. — Ez egy enyhébb szó, mint a gyilkosság, nem?"


Neki, nézett, nem. Ült egy selyem szék, a hálószobában, a lábai alá dugva neki. Volt rajta egy halvány rózsaszín öltöny, úgy nézett ki, rózsaszín, fehér, sima, mint a selyem. Mint a lányok körül őket, aki szemet huny, hogy egy Sam Peckinpah film. Mint azok a lányok, akik sírnak, a Fove Történet.


Az övé, ő a fejét rázta. "Megkockáztatva, hogy triviális, de mit jelent az, hogy egy olyan lány, mint te tényleg egy munkát, mint ez?"


A dugóhúzó zavarta őt. Tanult a körmei. Hosszú. Mintha még soha nem láttam ih előtt. -"Nos," mondta ki végül, hogy " ez egy hosszú történet. Néhány évvel ezelőtt... Uh, találkoztam vele... egy ember.


Hosszú idővel ezelőtt. Ez volt telt között jelöltek, mint a legjobb, aztán a... ez az ember... elmentem a... Mi - nos, mindegy. Ez alatt volt Johnson idő, amikor a Vietnami Háború volt ismét a csúcson. Nos, én ... írta alá. Ő billentve a fejét, mosolygott vidáman rám. "Én is gondoltam, hogy nagyon izgalmas, romantikus dolgozni az emberek, mint James Bond, minden nap."


"Ne felejtsd el megemlíteni, hogy Nick Carter?"


Ó, " mondta. "Nem vagyok elég bátor, hogy álmodni."


Átment a szobába, s leült mellé. Elvette állán a kezében.


Figyelj, " mondtam. "Mi lesz, hogy az élet még pár találkozik a kívánságát."


Hmm. 'Bámult rám. — Honnan tudod, hogy miről álmodom?"


Rendben, " mondtam. "Hadd találjam ki. Neki, behunyta a szemét. "Azt akarom, hogy lebegni szabadon a levegőben, hogy szerelem."


Mmmm... úgy nézett ki, figyelmes. Érdekes. De lehet, hogy túl erős a szél.


Akkor rendben van. Mi... mit szólnál egy múzeum? Ott van egy ágy, a tizenhatodik század-szerint a régi kocsma. Is adhatnánk mögött a bársony függöny, karcolás, hogy ezek a nevek a kopjafa, ha végeztünk.


Imádom, " mondta. "De a múzeum nem nyitott, míg délelőtt tíz óra van." Rám nézett. — Egyetért az ötlet?"


Az apja beleegyezett.


Egy habfürdőt.


Egy habfürdőt?


"Egy habfürdőt."


Figyelj, csak ajánlani tudom. Figyelembe véve, hogy a buborékok meg minden, ami ezzel jár, hanem takaros, tiszta szex. Csak soha nem próbálja meg ilyen esetben. Legalábbis akkor, ha maga a méret.


Ő szárított nekem. Egy nagy, puha, meleg törülközőt.


"Azt szeretném megkérdezni, hogy mi van," mondtam.


Arról, hogy mi?'


Tett néhány érdekes dolgot, ezt a törülközőt.


"Nem baj", mondtam.


A lány a világon is, nem minden olyan rossz. Ön még nem kell, hogy ruhát fel, hogy állítsa be az ébresztés, a megfelelő időben. Nem a két ember, akik szeretik egymást, különböző szex. A probléma az, hogy nem tart elég ideig. Nehézségek vissza.


Elvette a kezét, félreállt, majd rágyújtott. "Azt kellett volna kérdeznem.".. "Úgy fújta ki a füstöt a gyűrűt. "Van egy Kínai szót, hogy 'ó, tove, azta'?"


Futott egy ujját keresztül a szőr a mellkasán. Szeretnéd megváltoztatni a témát, kedves? Vagy azt akarod, hogy próbáld meg lejátszani, hogy a fürdő, a jelenet a Kínai?


Ez azzal magyarázható, hogy Alice Featherstone énekel. Tara rossz szemmel nézik. "Ah, a kötél, hű?" A lány vállat vont, majd egy pillanatig gondolkodott. "Ha. Várj egy kicsit. Azt mondta, ez egy dal. Biccentett neki.


Felkelt az ágyból. - Ne menj el. Megragadta a ruháját, majd bement a nappaliba. Hallottam, hogy a diktafon újra működik.


Ő jött vissza mosolyogva. Nem volt ezeket a szavakat. "Tudom," mondta büszkén. "A Tao".


"A Dao? Hogy a Tao az, Hogy az ősi Kínai vallás?


Ő bólintott. Ih Esti ima vagy egy állandó ének: "Ó, Tao! O Tao! Igen valószínű, hogy ez úgy hangzik, hogy " Ó, tauwe, wow." Ha tudnád, mit hallgat.


Ő is megbukott vissza az ágyra, összegömbölyödve, csomagolás karja körül a térdét. Volt elég magabiztos. Persze, a legjobb magyarázat a görény már olyan messze volt, hogy a meglehetősen kétes elmélet, hogy Alice megszállottja volt köteleket, csóválja minden alkalommal.


Tara sugárzott. "Ó, Nick. Tökéletes. Minden valódi. Ezek Featherstones, akik élnek, mint a remeték-Taoista aszkéták. Ahogy beszél, az halott. Taoista misztikusok. Voltak káromkodás Miss Mabel, mondván, hogy a Taoists voltak fanatikusok. Is. Elhallgatott, mintha egy Boltini, amikor bejelenti, hogy a Repülő Wallands. Pedig Alice-t, aki részt szüntelenül ismétli, hogy a gonosz tiszta. Hoppá. 'Megütötte az ágy. "Nos, állítólag ez az ág, ami azt mondja, hogy a halál az élet is az. Ezek mind a Taoista ötletek. Ahogy látom, ez mind ugyanaz. A jó meg a rossz, a halál meg az élet. Az összes válik újra a nagy Egység, a Tao."


Az övé, ő a fejét rázta. "Ez azt jelenti, hogy körülbelül ugyanaz, mint a Nagy Elektromos Helikopter a Mennyben."


Sóhajtott, majd elfintorodott. "Egy tipikus filozófiai ötlet. De nem rossz.


A lába nem volt bent. 'A jövő?'


"hát..., mert azt hiszik, a gonosz nem létezik, nem csinálnak semmit, hogy megállítsa az ego. Ha nem csinál semmit, minden úgy lesz, mint mindig. Ez ih nagy mottója.


'Aham.' ez lehet, hogy igaz, hogy Alice-nek. de nem a PBX, CANNES-ban nem igazán csinál semmit."


Mmmmm. Nem tudom. Az emberek értelmezni vallási tanokat, furcsa módon. Csak nézd meg az Inkvizíció. Vagy a végtelen háborúk, a Szent Grál. Nem zárható ki egy esetleges kapcsolat.


Arra gondolt, következetesség, valamint elutasította a lehetőséget. A politika a web vallás ezen a vidéken. Pedig ha valaki ír az esti ima, ez több, mint "O Mao", mint a "O Tao".


A helyzet az, "folytatta," de Alice-t, hogy beszéljen. Ha ő tényleg egy Daoist, nem kerülgetem a forró kását. Ő talán tudja, sokat arról, hogy mi történik abban a házban. Sőt, ez adhat választ minden kérdésre.


Ő vezette a kezét fáradtan a szemét. "Remélem, nem kell fukarkodj vele, de nem megyek vissza abba a házba."


Van, hogy a zöld szemű ki nem.


Szeretnénk eltölteni sok szó erre.


Miért ne?'


Ez azért van, mert amint látják, ők majd tömjem tele pentotált, majd mindent elmond . Használja az esze, Tara. Ez nagyon veszélyes. Nem is tudom, hogy veszélyes, amíg nem tudjuk azonosítani ezeket a képeket. Szóval maradj távol tőlük. Te megtetted a magadét. Roscoe én továbbra is vizsgálja, Alice.


- Mit fogsz tenni, ha soha nem jön ki?


Nos... akkor szerezhetünk be örökre.


Ő felkelt az ágyból, elkezdett járkálni dühösen körül a szobában. De ez hülyeség. Te olyan sokat veszített emiatt. Is, még inkább veszélyes. Már van egy száll be. Holnap. Két órakor.'


Igaza volt. Hibát követtem el, amit soha nem tett korábban. Csináltam egy érzelmi döntés. Több, mint bármi, az a vágy volt, hogy megvédje őt. Ez hiba volt. Az érzelmek elfogadhatatlan a munka. El ih egy nap, amint elkezd.


Neki, egyetértettek abban, hogy menne. Két feltétellel.


Először is: tehát, hogy meg tudjunk birkózni a fényképeket. Ha ez a hely egy igazi fellegvára a KANNA ügynökei, ő nem ment volna el oda. Ő beleegyezett.


Második, Roscoe-t, valamint azt várom, ee a makrobiotikus étterem az utcán tartani vele a kapcsolatot egy mikrofon segítségével. Ha hallott valamit, mint egy jelszót, akkor lehet, jön a mentő.


Ő beleegyezett. Egyébként, valami meglepetés. "Nos, Nick, nem tudom elképzelni, hogy mi történhetett volna másként. Nem félek tőle, "mondta," csak... "gondolta a lány, egy pillanatra. —" félek."


15. fejezet


Ez egy szar nap. Borotválkoztam. Tara leesett a tükör. A kávé túl gyenge volt. Aztán elkezdett szakadni az eső. Ez volt a legjobb rész.


Mielőtt tizenegy órakor, Tara hagyta el a házat. Volt, hogy sminkelni, öltözködni az ideje, hogy Featherstone korán. Remélte, hogy csúszik fel a lépcsőn keresztül, kényelmesen, várakozás szoba a második emeleten találkozni Alice Featherstone.


A hívás Mace 11 órakor volt az újabb csapás. "Bocs, srácok, hogy" a zenekar tagjai mondta — " még nem cselekvés."


Kapott egy hívást a Lightfoot tea bolt, de azt mondták, hogy a rend nem lesz kész délig. Nem volt futárok.


"Nem tudok egy ego?" Azt mondták, igen. Ez egy összetett érdekében.


Ez azt jelentette, hogy a képeket, hogy Tara vette A Featherstone ez nem volt olyan könnyű azonosítani. Úgy volt, hogy küldjön ih Washingtonba. Valószínűleg. Akárhogy is, én hozom a reuma délben. Van még bőven idő, hogy lépjen kapcsolatba Tara a színházban, ha a szükség úgy kívánja. Elment, keresztül az apartmanok, illetve sétált az utcán. Roscoe találkoztunk a makrobiotikus étterem egy órakor délután. Úgy döntöttem, hogy enni valamit először.


Tíz perc múlva tizenkettő volt Lightfoot teázó. Egy kis piszkos nyomás közepes, kis üzlet a földszinten egy düledező épület valahol a Soho-ban. A falak sorakoztak a padlótól a mennyezetig érő polcok tele hatalmas doboz tea. A windows szemben, az utca is tele van egy rakás tea.


Egy ápolatlan megjelenésű férfi egy kopott, barna kötény állt a pult mögött. Megnézte a papírokat, majd bólintott. Elvette az üveget a polcról, majd állítsa be a pulton. Kezdett csomagolás az ego a barna csomagolópapírt.


"Én, ööö ... szeretnék használni az ego itt" - mondtam.


Ő megrázta a fejét. "A boltban aligha alkalmas erre, ugye?"


— Talán odafent?"


Úgy nézett rám gyanakodva. "Nem tudom," mondta. — Ellenőriznem kell a dolgokat." Elment a pénztárgép, illetve préselt N-3. Pár pillanat múlva megszólalt a telefon kétszer, aztán elhallgatott. "Rendben," mondta. Ő lenyomott egy gombot, a pult alatt, s egy kis része a hátsó falat csúszott nyitva.


A nyitó hozzáférést adott egy keskeny lépcső vezet a helyi Á központja. A lépcső vezetett fel, hogy egy kis, rendetlen recepción. Két narancssárga műanyag szék, szék tele számokkal, a Barents-Tenger Tearooms, s egy nagy, kopott asztal szék. Egy sötét hajú szépség ült az asztalnál, rágógumi. Úgy nézett rám kíváncsian, abbahagyta a rágást, majd keresztbe a lábát, hogy a másik oldalon. Jobbra volt egy másik ajtó. A szentek szentje. Megnézte az óráját. Volt tizenkét óránál. Ő tegye mindkét kezét a szék, hajolt előre egy kicsit. "Beszélni akarok Dolores," mondtam.


Ő egy teljesen kifejezéstelen arcát. Őt ID villant fel. A szeme végre egy kis megértést, ő pedig bólintott. "Nem tudsz te semmit, az biztos, ez a teázó," mondta. "Nem kell Dolores, vagy az üzenetet?"


"Az üzenet" - mondtam. Ő lenyomott pár gombot a telefonján, mint elkezdte kipakolni a tea jar. Odaadta a telefont nekem. Ott volt ragasztva üzenet a Roscoe. "Találkozunk egy órakor délután." Akkor Mays újra: "Bocs srácok, nem cselekvés."


Kinyitotta az üveget, majd leült egy székre. Minden fénykép volt, szépen csatlakoztatva van a számítógéphez kártya. Kedves Zhirinovsky Hölgyek Mrs. Hodgson pedig Frogg volt elismert. Featherstone titkára volt, instrumentális, a felmentési Ágnes Corona, egykori miniszter, hogy a Scotland Yard, mert a dokumentumok egy része Nem volt loptak el ott. Nincs bizonyíték, hogy köze volt valaha talált. "Gondatlanság" volt az oka, hogy a felmondását. Azonban ő volt a gyanú. A fiú, aki hozta Tara tea, valamint bevezette a váróban volt Pam Ló, egy fiatal terrorista, aki specializálódott a pszichológiai hadviselés. Különösen jó a tudatmódosító szerek. Ő volt a főfelügyelő, a KAN. Valahol Ázsiában, elvesztették az ego megjelenése. Köszönöm, hogy a fotó Tara Á frissíteni az ego adatok az archívumban. Végül, de nem utolsósorban, nem volt Nap, Ping. M-2. Egy másodosztályú bérgyilkos. Kezdő másodikos, nem volt rossz. Ez nem jelent mást, mint, hogy ő volt a gyilkos. Mind a feministák, akik most mérges férfiak, küldje el a panasz, hogy Mao Ce tung. Nap Ping volt egy gonosz néni. A számítógép szerint a térkép, volt egy szakértő a bonyolult fizikai kínzás.


Én ugrott a telefonhoz hívta a színház.


Tara már halott volt.


Megütöttem a telefon olyan keményen, hogy a szék megrázta, majd mondtam neki, Dolores. "Dolores személyesen. Gyorsan! A recepciós felgyorsította a rágás, hogy négy vagy négy alkalommal, majd lenyomott pár gombot. Az ajtó Nem igaz résnyire nyitotta. "Nem fog hiányozni, Dolores," mondta. Ez egy web-alapú műszerfal modell.


A lány a kapcsolótábla volt egy magas, bő ősz hajú férfi, egy rég halott ingét, majd egy elgyötört arcát.


Mondtam neki. "Dolores?"


Nagyot sóhajtott.


"Nézd," - mondta, majd felemelte a fülét egy pár fülhallgató.


"A Carter," mondtam.


'Oi.' Úgy nézett ki, egy kicsit jobbra.


Azt mondtam neki, hogy adja Roscoe-nak egy üzenetet. Változott a terv. Úgy volt, hogy elfogja Tara, mielőtt bement az oroszlán barlangjába. Megyek vissza a lakásba, ha jön. Most éppen egy makrobiotikus étterem. Ha nem tudtam találkozni vele, találkozom ott egy-harminc.


Fogtam egy taxit, a lakásomba, rekord idő alatt. Tara nem volt ott. Csak annyit tehettem, hogy várjon. Ha nem a színházban, vagy itt, bárhol lehet. London nagy város. Nem volt az igazi ok a pánikra. Mielőtt Roscoe láttam, minden okom megvolt, hogy figyelmeztesse őt. Még akkor is, ha az utolsó pillanatban. Azonban az apja úgy érezte, egy kicsit nyugtalan. Folytatta sétálni az üres lakás. Az eső pattered idegesen ellen a windows. Volt egy halk zümmögés jazz-től a következő utca. Hallottam, autók nyögés az utcáról is. Valahol fölöttem, egy gép repült. A macska fújt. Az óra ketyeg.


A hotel kell lebontották. Határozottan egy órát. Lehet, hogy megáll az idő. Vagy talán azért, mert nem voltak, hogy a megfelelő hangot, hogy ő is hallja. A hang Tara bejött az ajtón. Egy egész, szörnyű idő, ha nem történik semmi, ez azzal fenyeget, hogy történt, egyszer pedig nem így van.


Egy órakor délután, a számot tárcsázza. Neki van reuma Roscoe az üzenetet. Akkor három gyűrű, s Buzogány zenekar: Sonny, a srácok. Még nem cselekvés.


Letettem. Dörzsölte a szemét, megdörzsölte a nyakát. Fájt megint. Megállt, dörzsölés. Mit tett a radar figyelmeztetni? Neki, úgy nézett ki a fal. Akkor a telefon. Felveszi a telefont, majd tárcsázza a számot.


ROSCOE: pofa Be. Nicky. Meg fogjuk találni.


Bi-én, bi-én, bi-I. Irina: Bocs, srácok. Még nem cselekvés.


Ő tartotta a telefont, kissé távol a fülét.


Ezek voltak azok a szavak, hogy Mays kétszer!


Óránként adott egy új üzenetet. Persze, lehet, hogy nem volt képes előállni semmi több, de nem árt megismételni, akkor is. Minden óra az elmúlt pár napban, hogy vissza fog jönni valami furcsa jelentés vagy hír arról, hogy mi volt, hogy ettem a faluban. Ha pedig nem hiszem, semmit, Matt volna ki amúgy.


Ő tegye vissza a telefont a füléhez... hallgattam meg alaposan. "Bocs, srácok. Még nem cselekvés. Igen! Szavazás! Az ego-ott volt egy halk morgás az utolsó szavakat. A gép repült. Ez a hang volt ott korábban. Volt valami görbe ott.


Dolores hívta. Megerősítette, hogy ugyanazt az üzenetet, volt ott három órát. Nem, azt mondta, ő nem talált gyanúsnak. Ő csak azt hitte, hogy Mace akartam, hogy egy vicc használatával ugyanazt az üzenetet újra, meg újra.


Azt mondta, Gmu arról a gépről. Csöndben volt egy pillanatig. "Mindenható Isten.'mondta. 'Rendben.'


Nem Mace többé. Az övé volt, valahol a harag, a pánik. A düh, hogy én elragadott Tara biztonsági hogy elvesztettem a fonalat, ih igaz szándék nem ismert Buzogány üzenet hamarabb. Minden reményünk a "csillagkép a mai ügy" volt alapján Chen-Li Brown után-show után-show, amely az volt, hogy vezet, hogy a klónozás laborba, hogy Lao Tseng. Ha már tett egy lépést, minden remény elveszett. Soha nem fogjuk megtalálni ezt a PBX aljzat. Mi soha nem lett volna képes megállítani ih. Isten meg fog büntetni engem ez a ribanc, aki csak van a bőröm alatt.


"Rendben," Dolores mondtam neki. "A szándék az alábbiak szerint. Kell egy helikopter, hogy engem oda. Add Roscoe egy kis segítség...


— Ugye csak viccelsz?" ő félbeszakított. "A Londoni iroda nem olyan nagy. Egyszerűen nincs további segítséget — legalábbis nem az a fajta, amit kell.


"A helikopter?"


"Még folyik."


Jó. Akkor mondd Roscoe shell Odin. De az Isten szerelmére, mondd meg neki, hogy legyen óvatos!


'Figyelj. Én nem aggódnék Roscoe-t a helyedben. Néha egy kis pedáns, de nem akkor, amikor a saját egóját forog kockán. Szereti az életet túl sokat.


A sóhajtott. "Reméljük, hogy így van."


A helikopter kellene, hogy vegye fel a fél a Hyde Parkban. Bárki is lennél lepve, de ez nem az én dolgom. Akárhogy is, beszélni fognak róla egy pár napig. Wilhelmina tisztítani, majd újra töltve az akkumulátor. Odalépett a stiletto vissza a tőrt ki, egy másik gáz bomba. Szerencsés Pierre, így őszinte a közepén.


Felvettem a kabátom, majd ment bele az eső.


16. fejezet


Roscoe rápillantott az órájára. Öt perc múlva két. Tara azt mondta, hogy Featherstone van egy-harminc.


Nem akarta, hogy úgy tűnik, túl gyanús fut körbe az étterem, mint egy őrült. Szóval fizetett, egy újságot, s ment, hogy elolvassa az előszoba. Az eső elkezdett esni nehezebb. Szóval az ember elolvassa a bejárat nem áll ki. Biztosan gondolkodott az elfelejtett esernyő.


Biztos látta, hogy Tara, amikor jött a sarkon, az út túloldalán. Nem látta őt. Nem volt esernyő, és feltéve, hogy a szükséges szemellenzőket, hogy korlátozza a kilátást.


Roscoe megkereste az oldalon. Elhunyt a fűszeres, mimmo. Amellett, hogy a cipész. Mimmo Lane. Valószínűleg nem vette le a szemét Tara, így ő nem vette volna észre az ember. Lehetett két férfi. Jöttek rá. Valószínűleg nem figyelmeztette az a tény, hogy az ember nem használja olyan jó fekete eső, esernyő. Eddig a vadászgörény tartotta az egója hajtva a kezét.


Legalábbis ez volt a helyzet, mint azt később elképzeltem.


Nyalogatja az este találtunk Roscoe testét. Volt egy sikátorban. Ego keze még mindig kapaszkodott a nagy, fekete esernyőt, a pengeéles hegyét, amely elsüllyedt a gmu összecsukható dollár.


17. fejezet


A helikopter leszállt egy mocsaras területen, körülbelül egy kilométerre a ház. Egy nagy Fiat 130 várt rám. A vezető átadta a kulcsokat, mutatta a helyes irányt, majd leült mellém. A következő, hogy a vezetőülés. Aztán minden ment a maga útján.


Az eső megállt, a táj ragyogott egy irreális sárga-zöld. Az egyik virág a Felügyelő festményeit. Volt itt egy mesés tájak, nyaralók, szállodák, a Richard az Oroszlán Dollár verem. Neki, éreztem, hogy a vérem forr ebben az egyetemes kihívás. Önként. A Keresztes Hadjárat. A sel a nagy Fiat, hogy öld meg a sárkányok. A pisztolyt, de stiletto voltak az új Excalibur. Ő volt a történelem része, valamint történelmet. Én már hallottam a szarvak üdvözlés az érkezés. Ő, a hős.


Ó, istenem. De: végre::


Parkolt az autó mögött egy ligetben, a fák, majd folytatódott a kis bokrok vissza a birtokot. Volt egy menedék béreltek maguknak. Egy ház, egy nádfedeles tető, hogy kiválik egy furcsa hangulat. Ez nagyon csendes volt.


Túl nagy a csend.


Körülnézett. Tovább a házban két kis házak, egyformán idegen. A legközelebbi volt, körülbelül húsz méterre a fő épület. Mindkét voltak deszkázva. Kíváncsi vagyok, hogy milyen szoftver Mace használt. Biztos volt benne, hogy nem használja többé.


Elköltözött az egyik fáról a másikra ért el, a második ház. Ő is a kilátás a felhajtón. Szerencsém volt túl szép, hogy igaz legyen. Volt ott egy autó.


Volt egy régi Amerikai kombi. Ezek a régi, 1952-es Chevy pszeudo-fa autók. A tetőcsomagtartó volt stick csomagját. Pedig halászfelszerelések.


Bárhová is mentek, nem horgászni. De valahol, ő pedig épp időben érkezett.


Van egy másik ház. Az ajtó zárva volt. Úgy nézett ki belülről keresztül az ólomüveg ablakok. Elérte az ablakot. Megnyitotta. Talán túl könnyen. Wilhelmina készített, majd bement.


Ha valaki más, mint Buzogány, bajban lennék. Azok a régi padló adta el a legkisebb mozgást is. Ők recsegett alatt a bejárat. De ha valaki volt ott, azok hallgatnak.


A folyamatosan megy. Már csak két szoba van, az alsó szinten, de úgy tűnt, üres, üres. A kandalló lógott réz edényt, majd egy tiszta, de égett lereszeljük.


Felment a lépcsőn.


Fürdőszoba.


Ez egy ego helyszínen, a domk. Buzogány magnó volt, még mindig az ágyon. A nagy teljesítményű távcső maradt az ablak körül. Az ágy egy kusza lap. Mace, s Pearson felváltva itt aludni. Volt egy egységes kijelző doboz a sarokban. A gyenge halszagot még mindig jelen volt a levegőben.


Nem volt jele küzdelemnek.


Mi az a jó hír, hogy ez talán jelent. Valami erőszakos ih, hogy lépésre a post. De ez nem feltétlenül jelenti azt, hogy meghaltak.


Átnéztem a távcsövet. Chen-li láttam a házban. Beszélt, hogy két ember. IH lábát látom őt, de ih arcukat nem láttam. Régen a hangrögzítő, hogy küldjön egy üzenetet, hogy Dolores. Ez a dolog volt, hogy a vezeték nélküli kapcsolatot, Hogy a szépség a teázó. Akkor elment vissza, majd kimászott az ablakon.


Esős időjárás. Neki, éreztem, hogy kínos. Azt hittem, ez volt az időjárás. De aztán megint neki, gondoltam, lehet, hogy ez egy figyelmeztetés.


Elindult a második ház. Az, aki a legközelebb van a fő épület. A táblák, hogy már bejárták az ajtót letépték. Wilhelmina megszorította, majd kinyitotta az ajtót.


Amit én láttam, ott készült a gyomrom kilincs.


Mindenütt vér volt. A régi fa padló volt átitatott úgy festett a obszcén szín a halál. Megfagyott között a varratok a padló. A fehér pamut bútorok maszatos földdel. AX karórája feküdt zúzott. A 38-as kaliberű pisztolyt a FEJSZE véres volt a floured szék. A fejsze, festett vörös, feküdt a kandalló mellett.


Kandalló.


Ez még mindig égett. Még nem adott meleget. Volt ott egy halom forró hamu a rácsot. A sarokban, közvetlenül a tűz, feküdt... karját. Hallottam egy nagyon furcsa zaj, aztán rájöttem, hozzátéve, a saját hányásában, hogy a rendetlenség.


Bementem a konyhába, bekapcsolta a koppintson a ikonra, majd hideg vizet fröcskölt az arcomon, majd megakadt a csuklóm a csap alatt. A fülem bizsergett.... A csap ki van kapcsolva. Én is hallottam valamit. Fa padló nyikorgása.


18. fejezet


Tara azt mondta később, de most már elmondhatom. A megfelelő sorrendben.


Nem látott Roscoe. De nem nézett vissza. Ő tudta, hogy ott van. Velem együtt. Az étteremben. Belépett Featherstone Hivatal a terv szerint 2:30-kor a nyakában, Nem viselt gyöngysor, amely továbbítja a beszélgetést, öt méteren belül, az Nem egy telefon, az utca túloldalán. A táskájában, Nem ugyanaz volt a magnó, hogy használta a nap előtt.


Tara is jól érezte magát.


A recepciós észre, hogy egy kicsit irritált, hogy Tara volt, túl korán. Pam gyorsan kísérték, hogy ugyanaz a második emeleti váróban, mint a nap előtt, majd felajánlotta, hé, még egy csésze teát. Hagyta, hogy tanulmányozza az azonos magazinok.


Ebben az időben, Tara vett egy csésze teát. Olyan szaga volt, kellemesen fahéj. Ő mártott ujját a folyékony, majd nyalta le. A lány kémiából okkal. "A tea" - suttogta gyöngy, illetve Sonny, " tele van methaqualone." Ő számított öt száz milligramm. Ezt a gyógyszert ad, amit úgy hívunk " jól felkészült." Egyrészt, egy olyan érzésem, az álmosság, a másik egy érzés, a lelkesedés. Mint az a sztrájk is, akkor is ölni két módon. A gyógyszer önmagában, vagy ennek hiányában a gyógyszer. Elvonási tünetek hasonlóak az epilepszia — néhány nappal a rohamok, hogy a végén a teljes összeomlás: a halál. Ezek az emberek tudták, hogy mit csinálnak. Az öt száz milligramm is elég volt, hogy szétlövi a fejét. Legalább is elég ahhoz, hogy azt hiszem, a Néni Myrtle emelkedett körül a halott.


Tara ömlött a tartalmát a pohár, be azok a cserepes liangs. Ha ez a szőlő nem volt megfelelően gyökerezik a földben, akkor biztosan jön le.


Ő lábujjhegyen ki a folyosóra megint, de megint nem volt, aki megállítsa őt. Felment a lépcsőn a legfelső emeletre. Két ajtó vezetett a szobák az épület előtt. A szoba volt, Alice. Becsukta a szemét, próbálta elképzelni, hogy az ablak az apja is rámutatott. Állok a ház előtt, volt, hogy a jogot nem. Ezért kell a bal oldali ajtó.


Kopogott az ajtón.


Alice hangja képtelenül rossz: "Gyere be."


Alice Featherstone az ágyában feküdt, a kék selyem pizsamát, rejtett között öt nyomtatott selyem párnák. Alice Featherstone nem túl egészséges. Apró gyöngyök ón állt ki a Nem homlokát, ő táplálja magát a keleties rajongó. A fehér, kiemelt haj feküdt a nedves, a tarkója, a tanulók voltak a szemei pinpricked. Emlékeztette Tara a koszos királynő az Alice Csodaországban.


Alice Featherstone tele volt drogokkal. Vagy Tara munka sokkal könnyebb. Hé, nem kell aggódnia, hogy egy logikusan hangzó kifogás egyáltalán. Alice messze nem volt logikus, abban a pillanatban. Volt valahol a határ menti övezetben, ahol az egyetlen mondat értelmetlen, logika, zűrzavart hoz létre.


Elkezdett beszélni egy mély hang. Valamiért azt gondoltam, Hé volt hat éves Tara volt az anyja. Valóban, vannak olyan gyógyszerek, amely lehet, hogy így gondolják. Hasis már képes egy csomó dolgot, de ezek a dolgok, hogy nyelje le, szagolni vagy az injekciót, csak fejezd be a munkát. De lehet, hogy ez csak egy álca "Mondd meg anyádnak," cseng a csengő. Mindenesetre, Tara folyamatosan játszott az Anya.


Anya biztosan tudja, hogy Ian. Anyám, nem bízol bennem annyira, mint az apám volt. Alice azt mondta, hogy nem ő tette magát.


Yang volt lelkes Taoista. De Jan megváltozott. Alice nem tudta, miért. Csak így éreztem. Alice szerette érezni. Nem is volt egy szép érintse meg teddy egér. Nem Mo akarod látni?


Később azt mondta fáradtan. Mi ez az Ian?


Nos, körülbelül öt évvel ezelőtt, a posztumusz tanácsot a pápa, Jan vette át a menedzsment. Minden jól ment, amíg két évvel ezelőtt. Aztán kirúgta a régi személyzet, valamint kinevezett új személyzet. Ők is Taoists, mondta. De még Alice nem tetszik nekik nagyon. Nem újak, természetesen. Pam A Ló, A Kapcsolatot. Aztán a quadok.


Quadok?


Ez a négy fickó, aki mind egyformák. Közben az IHC, csak egy körül őket vadászni ment. Nem, nem tudta. Nem a vadászat, meglesett neki... Alice sírni kezdett. Talán ő volt az előadás.


Tara azt mondta, hogy az anyja őt védeni. Alice abbahagyta a sírást. Elkezdett énekelni. Tara nézett fel, majd megnézte az óráját. Öt perc múlva két. Hé, vissza kellett mennem gyorsan, miközben arra várt, a váróban. De mi a helyzet azokkal a quadok? Tudta Alice mondott mást is?" Alice bólintott. Kuncogott. Van három testvér, ezek a testvérek hármasok. Úgy tűnik, ezek a quadok. Kiderült, hogy azok a hetvenes évek... vagy nem? Alice folyton vihog. Hármas első. Aztán a négyes... Alice folyton vihog. Ott is Chen-li Hong-Lo, aki valahol Írországban. Vagy Izlandon. Vagy valahol máshol. Aztán ott volt Peng Li, a pilóta. Alice kinyújtotta kezét. Volt Amerikában. Aztán ott voltak, aztán ott voltak "— Alice számolt az ujjain — " Kábult, Sheezy, valamint a Doe. Kuncogott. De telt el néhány hét alatt. Mentek Amerikába, Pam a Ló. Találkozni a varázsló. Nem, találkozni ezzel a Presbiteriánus. Beszélni a sajtóval. Fogorvoshoz menni. Kész. Tiszta, tiszta. Nos, ő nem emlékszik.


Tara gondoltam. Így maradt pár héttel később. Hogy az elnök! Úgy kellett volna, mint ez. Mentek velük találkozni.


Két perccel múlt kettő. Tara facsart Alice kezét. "Ezek a testvérek tudod?" - kérdezte.


'Oi. Nem, mondta Alice. "Sokkal több. Ez egy nagyon nagy család. De a többiek messze. Alice megállt a zúgás.


"Biztos benne?" Tara kérdezte szigorúan. "Nem a mennybe, ha hazudsz."


Alice úgy nézett ki, józan. "Legalábbis ez az, amit Ian azt mondja. Azt mondja, hogy a többiek otthon marad egy ideig, hogy kéne ih ki. Szóval, amikor Pam egy Ló, mások el, újak jönnek. Ó, tényleg, Anya. Ezt mondta. Alice őszintén próbáltam a legjobb.


Tara állt fel. "Hát, kedvesem," mondta. "Most mennem kell, de te jó kislány vagy, meg" - próbált valami anyai mondani, hogy - " most, hogy edd meg a kesudió engedelmesen, s veled leszek hamarosan újra." Tara becsukta az ajtót a háta mögött, majd vett egy mély lélegzetet. "Hallottad, drágám," mondta neki a nyakláncot. "Csak egy van most az országban. Ez pedig a pilóta. Egy helikopter pilóta, azt hiszem. Vagy talán együtt meghalt a szenátorok megölte. Elhallgatott, aztán nem tudott segíteni, hozzátéve, hogy " nem akarom, hogy gyere ide." ha-ha.


Mosolygott, majd lement a lépcsőn. Alján a lépcsőn, úton, Pam volt, a Lovak pedig Sonny. Úgy néztek ki, dühös. Nagyon dühös.


Pam Kona volt egy injekciós tűvel a kezében.


Minden Tara lehet mondani, hogy " Igen, Nick.'


19. fejezet


Ha az egész életedet azzal töltöd próbál kar magad ellen, a nap, a francba, ez a szar napom eljön.


A fegyver mellé a mosogató, a nyikorgó a földre tett nekem merülés neki. Túl késő. A kés söpört végig a szobát, fogd a kezem, hogy a mosogató, mint egy új pillangó gyűjteménye.


"Rendben, Carter. Lassan fordulj meg."


Ih három volt. Nem ez volt az "ők" már várta. Úgy néztek ki, mint három helyi Ivanovs. Szuper dandy. Ih Svédek hajvágás volt, tíz évvel fiatalabb, mint ih, illetve tónusú izmok nem illik a modern ruhákat. Odajöttek hozzám a fegyverrel a kezükben. A vezető előre.


"Kezeket a tarkóra," mondta.


Ego úgy nézett ki, a fel-le. Az egyetlen jó dolog nen volt, az ego öltöny. "Azt kellett volna felemelte a kezét" - mondtam," de van egy technikai probléma." Rámutatott, hogy a kés még mindig szorította a kezem.


Megfordult, hogy az egyik társa. "Giles," mondta. Kérjük, azonosítsa, uram. Giles jött át nekem, majd elővett egy kést. A vér bugyogott. Giles keresett engem. Megtalálta a stiletto, de nem jött közel gáz keménység. Valószínűleg nem ő az ego típusú.


Giles mosolygott. Nagyon magabiztos. "Rendben, főnök. Ez tiszta.


"Akkor Robbie venni az ego a házba."


Giles Robbie elvette a kezét, majd egy pár pisztolyt nyomva, hogy a gerinc, azt mondták, hogy a ház.


Nincs kétség. Ők csinálják a legjobb gyilkosok körül manapság. Bangel, Lin Jing, most meg ezek a gőzhajó igazán kitettek magukért az udvariasság. Vin Vo valami más volt. Amikor beléptem vele a szobában, ő adott nekem egy gyilkos pillantást, csattant a szemét: "a Növény egy ego." Ők belökött egy széket. Minden elvette a vállát nyomta meg a gombot: a helyét. Szárny bólintott. A fő gazember is sel. Az övé volt, a másik a faburkolatú könyvtár. Csak nem volt olyan nagy, mint az a Nassau. Pedig az ablakok nyitva voltak. Különben is, Chen-li nem volt itt sem.


Szárny átsétált a szobán, a háromujjú ujjaival pörgeti a cigarettát, mintha egy mozgó hegy. Emlékeztette, boldogabb időkben. "Nagyon fáradtak vagyunk rád, Carter," mondta végül. Ego hangja magas, jeges. — Különben is, mindig is te voltál a hülye.


Nem akartam, hogy válaszolj őszintén. Minden tettem fel a szemöldökét. Különben is, nem elefánt lehet megakadályozni, hogy azt mondja, hogy hülye voltam.


"Azt hitte, hogy a barátai abban a kis házban figyeltek minket, hogy végre elkapni." Mosolygott. Így is, úgy falja a szája. "A dell magát... az ellenkezője volt. Tartjuk a szemünket találkozni a barátaiddal, de tudtuk, hogy ez elvezet hozzád. Legalább voltunk felkészülve a látogatást.


Igaza volt. Ő volt a hülye. Ő beleesett a ih csapda nyitott szemmel. De másrészt, az AH tudta, hol van. Pedig Vinh Po tudja, jobb, ha tudnák, hogy... felállt a székre. Kinyitotta a fiókot. "Ha azt hiszed, hogy segít..." tartott egy kis kazettát. — Megkértük az ügynök, Mace, hogy a végső jelentést. "Kosztya, hanem hármat. Nem találtunk visszatérő üzenetet, hogy meg fog csalni mások is itt — mint csábított. - Betette a kazettát egy kis hordozható készülék. "Mire a harmadik üzenet kezdődik ismétlődő, nem lesz itt többé." Fordult vissza hozzám. "Azt hittem, te is érdekelne a hivatalos ajánlás, mi történt itt ma."


Megnyomott egy gombot, majd a Mace kezdődött a halál utáni jelentés.


"Sajnálom, horgászni voltam. Ne egyél. Elkényeztetett kása íze még jobb. Gyorsan ettem, gyorsan meg van rendülve. Á.'


Egy pillanatra azt hittem, Mace hibát követett el, de azt gyorsan imádkoztam, hogy bocsásd meg nekem, nem számít, hogy hol volt a köd, ebben a pillanatban.


Mace nem veszítette el az utat. Hát.


A szokásos bezárása egy "fórum".


"A program" azt jelenti, hogy az üzenet a folyosón, be a kódot. Egyszerű kódot a gyors üzenet továbbítását. Együtt az első levél, mindig meg kell, hogy a következő negyedik szó. Számoltam ki. Buzogány üzenet volt: "sajnálom. Az Eda sérült. Gyorsan!'


Erősítés, ahogy a zenekar játszik. Óvoda, vagy nem. Lehet, segítséget várnak órán belül.


A szárny kiderült, hogy a fő gonosz. "Cornelius, "mondta," most helyezze be a kazettát."


Cornelius vitte el a szalagot, s ment ki a szoba.


"Most, Carter... Most, hogy már olyan sokat segített, teszek neked egy szívességet... Tudjon Chen-li," mondta Giles.


Giles eltűnt. Jó. Igazából mit akarsz tudni rólunk?


Ment keresztül a teljes arzenál, az arca eltorzul, de nem így történt, mielőtt megtalálta a reuma. — Azt akarom, hogy tudja, hol van a székhelye, igaz?" Most pedig — "azt mondta, mint Giles meg Chen-li lépett be a szobába, hogy" hol fogjuk vinni."


Úgy nézett Chen-li.


Mit találtam a legkevésbé vonzó arról, hogy nen volt az injekciós tűt az ego karját.


Nem volt időm kipróbálni semmit, így tettem még egy sikertelen kísérlet a gmu torkát, de Robbie pedig Giles megelőzött. Én dobták vissza a székembe. Egy ütés az állkapcsom, hogy úgy tűnt, hogy üsd ki az összes tömések körül a fogam. Vin jött át, üss meg. Minden nagyon gyorsan történt. Giles Robbie fogta le. Chen-li hengerelt a tarsolyomban. Semmi nem volt a szabó tenni. Egy gyors mozgás, a tű eltűnt a kezembe.


Fogva tartottak, mint az a pár perc. Másodperc telt el, talán. Vagy egy órát. Én nem ismerem őt többé. Cornelius visszajött, s azt mondta, hogy eltört a kazettát a kazetta. Mondta, hogy sajnálja. Vin Wo megesküdött, pedig akartam, ragasztó, hogy meggyógyuljon. Megfordult, hogy Cornelius de azt mondta, hogy " Kutya kölyök. Seggfej.'Aztán ego arca vörös lett. Vörös rózsa. A szirmok nyitotta meg, majd egyenként estek a földre. Szeret, nem szeret...


"Júlia" - mondta Giles. Nevetett. Egy kövér víz bogár mászott elő a közlekedési hatóságnál. Ego megpróbálta lökte el a kezét. Maradj olyan ésszerű, amennyire csak lehetséges.


Volt egy vesztett játék.


A szám kiszáradt. Próbált felállni. De úgy tűnt, nem tudja, hogyan kell csinálni. Lenézett a balett papucs. Helytelen mindkét végén a távcsövet. Voltak messze. De a csatok. Gyönyörűek voltak. Ők voltak az arany. Izzott.


20. fejezet


A következő időszak volt egy állandó rémálom. Nem emlékszem, hány óra vagy nap tartott. Többé már nem volt különbség a között, hogy nincs idő éjjel között, alvás, ébredés. Az álmaidban, néha az üldözött szörnyek. Egész tömeg nevetni. A járdák repedés hányni. De akkor nyisd ki a szemed, rázza a fejét, majd az ismerős ágy lábát újra, a függönyök behúzva, a pólót dobott a földre tegnap este. Méri a józan eszemet, a saját feltételei, a nyugtató szemben a valóság.


Csak a valóság nem létezik számomra.


Amikor kinyitottam a szemem, láttam, hogy más szörnyek. Nevetve tükör arcok. Kaleidoscopic nyílik kilátás. Változó, széles, lassan mozgó univerzum egyesülő formák, valamint a változó színek. Mitikus lények, lehetetlen események. Az álmaimban, Tara jött vissza. A haja, zöld. A szeme vad. Egyszer megszorította a kezem, amíg vérezni nem kezdett. Azt, hogy a karjaiban tartotta egyszer, de ő csak sírt sokáig.


Lassan az álmok telt el. Egyre kevésbé ijesztő. A cél vált egy fehér üres képernyőn. Képek nélkül. Nincs gondolat. Egy nap kinyitottam a szemem, azt hittem, "repülőgép". Az övé volt a gépen. Megpróbálja összekötni ezt a szót a felfogás küld vissza egy mély, nyugtalan alvás.


Az övé volt a kocsi. Nézett ki a kocsi ablakán. Behunyta a szemét, újra.


Amikor megnéztem megint, az volt a véleménye, ugyanaz. Az ég még mindig kék. A fű még mindig zöld. A busz kívülről nem változott alakja vagy színe. Számos levelet a hátán. De nem láttam, hogy mi volt az. Ez képtelenség, ez volt a hieroglifák. Ő megborzongott. Bármit tettek, bármit drogot adtak, nem tudtam olvasni!


Aztán nézett a másik irányba, majd óvatosan, a félig nyitott szemmel nézett körül a kocsit. Voltam bilincselve, hogy valaki a jobb. Éreztem. De az övé volt, nem úgy fog kinézni, az ego irányba, csak még. Nem én küldtem őt a hotel hogy tudják, már ébren voltam.


Az autó egy limuzin. Az első ülésen volt rejtve egy nagy szürke függönyt. Nem volt nekünk, nincs hang, de a hang, a motor hangja az út. Az, aki mellettem ült, nem volt beszédes. Lassan hátrafordult a fejét jobbra, nézett a csoport szűkült a szeme. Nem kell, hogy így legyen óvatos, egyáltalán. Aludt. Egy vékony, izmos ember. Vietnami, azt hiszem. Egy doktor vagy asszisztens egy fehér kórházi köpenyben. Nem. Valószínűleg csak egy CANNES-i ügynök öltözött fel kell játszani doktor.


Ő megpróbálta az ajtót. Zárva. A estestvenno.


Nézett ki az ablakon, megint. A buszon volt még előttünk. Lehet, hogy még olvasni, de mit volt írva, hogy a busz olvashatatlan. Ez volt írva a Keleti levelek.


Mi mennydörgött át a hídon. Egyéb járművek közúti voltak kocsik, kerékpárok. Csak egy másik autó. Egy másik limuzin. Jött mögöttünk.


Úgy nézett ki újra. Nem tudom, mennyi ideig néztem. A következő, amit láttam, volt egy város, utca. Zajos villamosok, az emberek kerékpárok. Ökrös szekerek, az emberek pedig a zöld egyenruhát, szalma kalap, mindenhol. A tekintete mimmo aludt az őr az ablakon át, hogy a jobb. Láttam a Moszkvai Kapu." Minden mögött a kaput. Honnan tudhattam volna neki? Valami jött vissza. Úgy nézett ki a saját ablakát. A szállodával szemben, a tető az épület, láttam, amit akartam. Hatalmas színes portré Ho Si Minh-Város, terület 40 négyzetméter.


Csak az épület volt a Vietnámi állami bank. A város hanoiban. Vin Vo elvitt Hanoi.


Úgy nézett körül a megújult érdeklődés. Nem láttam a Hanoi nyolc év. Néhány épületek beszélt a háború, de a kár nem is volt olyan nagy.


Hanoi egy gyönyörű város.


A város hosszú, árnyas bannerek pontozott, itt-ott a régi francia gyarmati kúriák. Buddhista műemlékek, Kínai templomok. A vörös-folyó, világos, tiszta, egyszínű a bankok roll lustán végig a kék. Meglepő, nincs anti-Amerikai szlogenek slágerlistán. Nincs jele a gyűlölet. Ezek az emberek nem utálják.


Ez rossz hozzáállás, hogy a háború. Utálod, majd rögtön azt gondoljuk, hogy mások gyűlölnek. Egy dologra kell gondolni. De az első helyen, nem tudott gondolkodni. Második, az ügynök AX. Nem az, hogy nem hiszik. De ih készül a háborúra.


Egy mellékutcában, egy másik limuzin parkolt le kell Nyalni. A rövid bement. Függönyök voltak a hátsó ablakon. De előttünk, Chen-li mellett ült a sofőr. Chen-li látott engem, látta, hogy ébren voltam. Ő meglökte a sofőr, aki, ahogy megnyomta a dudát.


A doktor ébredt fel. Adott neki egy kába, riadt nézd meg, mi lett volna, mint az elmúlt napokban. "A rögbi," mondtam. "Szép labdát..."


Nevetett. "Nem volt semmi értelme. Carter. Ön még nem vett ezt a gyógyszert, huszonnégy óra alatt. A hatás vége. Már elaludtam mindent. Ez a H-2, ott egyáltalán nincs mellékhatása."


Úgy nézett rám, appraisingly. "Szép próbálkozás."


Volt, Isten tudja, miért, egy Amerikai. Legalább beszélt, mint egy körül az Amerikaiak. De a másik? Vagy ellenség?


"Meddig ideje alatt hajóznak?"


"Ó," mondta. "Ez bizalmas információ. Hogy is mondjam... elég Hosszú ahhoz, hogy itt vagy. Ne kérdezd, hol az az "itt".


"Hanoi," mondtam.


Az ego-barátságos kifejezés eltűnt. Ego szemeit. Megnyomott egy gombot, az ablak mögött, az első ülésen gördült le. "Wing" - mondta. "A fogoly magához tért."


A függöny csúszott vissza. Egy lapos Vin arca jelent meg, vágd el a nyakát, amelyet egy ablakkeret. Úgy nézett ki, mint egy óriási báb. Rám nézett, majd morgott.


"Úgy tűnik, hogy hanoiban."


"Ah," Szárny mondta. Aztán bólintott. "Igen, Hanoi. Majd te is látod ott? Rámutatott, hogy egy csomó szürke épületek. "Li Nam De".


Megpróbálom a francia börtönben. Úgy is ismert, mint Hanoi Hilton. A hely, ahol a hadifoglyokat tartottak.


"Nem kétséges, hogy már hallottál már erről a helyről" - mondta. — De azt találjuk, hogy a börtön, amely küldünk, az nagyon veszélyes... teljesen más. Bár nem látom okát, hogy miért kell tudom, hogy hol van a folyosón. Megnyomott egy gombot, majd a függöny zárt újra, zavarja a kilátást.


"Dr. Kuoi?" Szóval ez egy igazi doktor. — Egy bolond, a Carter, nem is annyira nem lehet hülye. Nélkül is egy jó felmérés, meg még ki tudja számolni az irányt, sem az időt. Nem jött vissza, de azt hiszem... talán még egy esélyt."


A kezem remegett a szavakat. Nem tudta abbahagyni a kézremegés. Van egy olyan érzésem, hogy hányingere van a belekben. Nem emlékeztem rá, hogy a gyógyszer maga okoz ilyen érzéseket. De lehet, hogy a testem volt a saját. Quoy nézett rám, aztán elmosolyodott megint. Az ego fensőbbségét helyreállítva. "Ne aggódj, Carter. Ezt a képet majd csak elalszik. Nem, nem lesz több rossz álmok. Semmi veszélyes. Szeretnénk, ha olyan friss, mint a kamilla, amint odaérünk.


Nem volt sok választásom. Átkozott Jézus.


Még egy esélyt.


A sivatag újra.


21. fejezet


Mikor felébredtem, sötét volt. Fekszem valami puha. A levegő tele volt az illata vitek. Volt egy halk, nyugtató zümmögés, egy reflex-mozgás, majd megnéztem az órámat. Persze, nem volt egy őrszem már. Elvitték ih tőlem régen. Mikor volt altatásban.


A stahl navigálni. Az övé feküdt a padlón puha matrac, borított pamut lepedő. A szobában égett a késő alkonyat, illetve a korai csillag ragyogott át a szellőzőn. Volt egy kis szellő. Ez hozta magával felbolydult.


Nem volt zaj. Volt egy dalt. Egy alacsony, tiszta mix több száz férfi jött össze egyetlen mondat: "Ó, Tao; o Tao.


A szoba nagy volt. Gyéren bútorozott, de kényelmes. Egy sor lámpa. Nem voltak székek, de ott volt egy halom párna a földön; a padló borította szőtt szőnyeg. A másik végén a szobában volt egy matrac, egy halom párna.


De nem. Nem voltak párnák. A Konténerek voltak.


Ő nem mozdult. Ő még aludt. Vagy még mindig a hatása alatt altatókat.


Felkelt, s átment a másik oldalra. Én még mindig remeg. Megfogta a vállam. Ez volt az igazi. "Tara?"


A nő felnyögött, elfordult, majd temette arcát a matrac.


"Tara," ismételd meg. Megrázta a fejét vadul. "Nem, nem, kérlek," mondta.


Megrázta a vállát, oda-vissza. "Tara". Kinyitotta a szemét. hirtelen, váratlanul. Tárva-nyitva. Ő csak nézett rám. A váltás, a reakciók, az elismerés.


A tekintete zavart volt. Végül, a szája mozgott. "N-Nick?" mondta halkan.


Amit tettek vele az elmúlt napokban nem változott neki. Ez pontosan az volt, amit láttam utoljára. A zöld a szeme, hogy a beolvasott voltak, széles, csillogó. Nem voltak fekete vonalak a betegségben szenvedett el. Még a szeplők még szétszórva az arcát.


A lány felemelte az arcát, majd elvette a kezét, futó lassan le a váll, a nyak, valamint a szememből. Mint megpróbál meggyőzni magát az ujjaival. Mint aki nem nagyon bízik a szeme még.


"Ó, Istenem," - mondtam. "Ó, Nick," mondta. Mi pedig beleolvadt egymást, amíg a szín eltűnt. Csókolóztunk, száz hang befejezte az éneklést.


Elhúzódott, majd futott egy kihallgatás kezét az arcára. "Igazából azt sajnálom, hogy itt látom, ahelyett, hogy boldog. Hogyan... megráztam a fejem, hogy " hogy kerültél ide?" Amikor végül is hiszem, hogy megint őt, azt hittem, biztonságban Londonban.


A nő hátradőlt a matracon temette az arcát a kezébe, emlékezve arra, hogy ő volna itt. Hirtelen rám nézett.


"De ha te nem vagy ott.".. nem voltál ott?".. Te nem voltál ott.


Próbáltam megérteni őt. "A Featherstone-é?" Nem, Roscoe-t.


"Roscoe? Nem, az ego még nem láttam. De úgy gondoltam... úgy értem, az utolsó dolog, amit tettem, nem volt hívni, hogy ha nem jelenek meg, a gondolat, a gondolat, hogy elkaptam is. A gyerekek azt mondták nekem, hogy mi történt. Nick, emlékszem rá... vagy, igen. Azt hiszem, eszembe jutott, hogy most őt, volt is egy ilyen sokk, de..... Azt mondták akkor, hogy semmi mást nem lehet tenni. Hogy ih foglya.


- Biztosan volt valami kapcsolat, ez a kastély, valamint Featherstone házában. Lehet, hogy a rádió. "Nos, akkor igazad volt. Mondtam neki. "Volt egy ih fogoly. De nem Londonban. Elmentem az ih kastély.


A kastély? Chen-li?


"Várj," - mondtam. Megnéztem a szobát, mikrofonok, vagy más titkos lehallgató készülékek. Nem volt ott semmi. Azt mondta, hogy mi történt velem az utolsó napom Londonban. Senki nem tudta, mi történt, hogy Roscoe. Csak tudtam, hogy nem lehet túl jó.


'Te?'


Megkérdeztem. — Mit csináltak veled?" Ő vezette a kezét át a piros angyali haj.


"Emlékszem" - mondta. Megérintette az arcomat újra. "Emlékszel, figyelmeztettelek, hogy ne menjen oda. Azt mondta, hogy " Ők tömjem tele pentatol, aztán mondom nekik, hogy Hawke középső neve." Igaza volt az egyik dolog. Nem tudtam, hogy Hawke középső neve. Nick, én szégyenlem magam. Elkezdett sírni. Nem ezek a nagy, domború könnyek az önsajnálat, de ezek a szenvedések a mentális fájdalom.


"Hé, nyugodj meg" - mondtam halkan. "Ne okold magad. Most egy dugóhúzó az akarat, vagy a hatalom. De mit jelent az, hogy kábítószer van köze? A fog. Az injekciós tű háború, nincsenek hősök. Tudnod kell, hogy mi.'


Ő bólintott, majd mászott fel még több hollyhocks. "Tudom," mondta. — De ez nem sokat segít. Különösen, ha arra gondoltam, hogy veszélyben van.


Nos, lehet hibás, mert az egyetlen ember, aki veszélybe magad, a férje volt. Ez nyilvánvalóan csapdába Vin nem teljesen a segítséged nélkül. De azt hiszem, ha tényleg nézz utána ennek, azt hiszem, ez az én hibám, hogy elkapták. Hallgatnom kellett volna a gondolatok, s nem engedi, hogy közelebb arra a helyre, Párizs.


Mosolygott. Ez volt az első mosoly volt hosszú idő, de az ajkai még mindig nem. "Azt hiszem," mondta, " meg kell hívni a sors. Hallgatnia kellett volna a véleménye, de rohadt lázadó. Bárki, aki úgy bánik velem, mint egy kislány, vagy legalább, mint egy kislány, be akarom bizonyítani, hogy én vagyok nagyon hasznos a gyakorlatban."


Megérintette, ee botok. "Túl hasznos" - mondtam.


Ő leeresztette a lap, amely fedezi az ágy kissé.


"Akarod, hogy próbálja ki, hátha lehet már használni?"


Nagyon akarta látni.


Kopogtak az ajtón.


Kinyitotta, majd két férfi lépett be. Egy ponton, elfelejtettem, hogy a foglyok voltunk. A férfiak voltak öltözve, egyszerű ruhát, ruhát. Ih fej volt borotvált. Ih arcok voltak-utálom ezt a szót használni, amikor keletiek oldalán - de ih arcok voltak érthetetlen. Odin volt körülvéve, egy nagy kancsó víz. Ők meghajolt.


Ők egy szót sem szólt hozzánk.


A férfi a kancsó sétált át a szobán, aztán vizet öntött a kancsó, vagy legalább valami hasonlót. Egy másik kapcsolva, egy homályos mennyezeti lámpát, egy matt körte egy matt üveg labdát. Nem volt piercing, tényleg, de ez még nekünk is pislogott.


Kinyitotta a szekrényt. Ott volt a saját, a Svédek '— nos, az enyém, a Svédek pedig egy kis gyors kölcsön, hogy Tara — de ő húzta ki a másik két öltöny. Egy pár szürke selyem pizsamát. Nem is hordok nyaralni, de az is, hogy viselni hivatalos események.


A Tara, volt egy szép, selyem-hímzett aozai, a hagyományos svéd női ruha.


Ők továbbra is a csend. El kellett mosni, ruhát, aztán fél óra múlva kész, mint hozzánk, ha van jel. Készen állsz, hogy mit, nem tudjuk. Pantomim az Ih nem tájékoztatott erről.


Voltak szerzetesek, " mondtam, amikor eltűntek megint. Vagy nem?'


— Én nem tudom. Ő volt a mosás által a kancsót.


Biccentett neki. "Ők voltak a szerzetesek. Nemrég ih hallottam őt énekelni. "O Tao: A Tao'And Neki, az ablakhoz lépett, s kinyitotta az ízületek. Volt egy rács mögött. Amennyire én látom, az épületben voltunk része volt egy "hatalmas régi erődöt." Tájkép a távolság olyan, mint az Édenkert. Csend volt, buja, kivéve a csiripelő tücskök. Egy kisebb felvonulás, a borotvált fejű ember sétált, egyik a másik után, feje meghajolt, keresztül a bozótba.


Igen."Rá néztem, néma film, hirtelen dühös lett a helyzet. "Vannak, szerzetesek. Taoista szerzetesek. Ez pedig egy kolostor. Igazad volt. Tao pedig KANG valahogy kapcsolódik. Bár az ego isten tudja, hogyan. De hogyan lehetséges, hogy a kolostorok még mindig létezik ez a sarkából a világot? A sötétítőt. "A Grand Prix-játék" - mondtam. "A Hit, vagy dupla a következő körben." Neki mozdult el az ablaktól. "Drágám," mondta, jön mögöttem egy szivaccsal szappan. "A fő dolog," kezdte, hogy a stroke vissza egy puha szivaccsal, " ...hogy bárhol vagyunk, akkor vigyél ki minket innen.


A tipp volt olyan egyértelmű, mint az ingerlékenység. De működött. Ha valami, ez megnevettetett. Megragadta a szivacsot, majd megcsókoltam.


"Ha habzik fel, mindegy, van egy kicsit nagyobb, egy kicsit jobbra." Csinált egy kis hang a torkán. "Hmm?" dobta vissza fejét. "Istenem", mondta, " minden nap..., vagy órára, vagy évek... ez szörnyű gyógyszer, amit én is kaptam. Ó, Nick. Ez a világ olyan szörnyű. Minden olyan volt, mint egy rémálom. Kivéve, amikor azt álmodtam, hogy átöleltél. Akkor kezdtem el sírni, de minden maradt meg nekem azt mondta, hogy "Várj, Nick vagyok." Én hiszem, hogy ez miért tartottam vele. .. most itt ülünk harcol a saját kis veszekedések, mintha meg sem történt volna. történik.'Rám nézett: "nagyon szeretlek, ugye tudod?"


Hirtelen, volt egy flashback. Tara, zöld szemű zokogott a karjaimban. Én is ugyanezt álmodtam, " mondtam. "Valószínűleg ugyanaz a drog. Kezdem azon, hogy miért hoztak minket ide. Mit akarnak tőlünk. Mert kezdem azt hinni akarják, hogy együtt legyünk. Nem csak ő, vagy te. De együtt vagyunk.


Megrázta a fejét, majd rossz szemmel nézik. 'Nem értem.'


Én rámosolyogtam. 'Hála Istennek. Mert én sem értem. Egyelőre. Azonban annak érzem magam, mint majd kiderül hamarosan. Eközben, mielőtt elkezdenénk aggódni, inkább azon aggódj, ezek a klónok. Már tud valamit ezekről a felnőtt klónok, de ezek a klónok folyamatban létre, a brood említették, van, hogy elpusztítsa az ego.


Ő tekerte magát egy aodai. Volt, halvány zöld, sárga virágokkal, majd esett le félig a combok buja több, mint a szatén nadrág. "Ó," mondta. "Mivel ezeket a kifejlett Pbx, hallottam, hogy Alice-től."


Mondta nekem Alice történetét, míg fésülködött. Az esélye, hogy egy kicsit jobb, mint az övé, remélte. Abban az időben, csak egy ág Amerikában, de egy kis szerencsével már ment be az árnyak birodalmába. Halott.


Londonban, ih három, de ez nem tart sokáig, ha nem sikerül. Egy kis szerencsével pár hét az élet, tudom állítani ih. Volt még egy esélyt, hogy AX Londonban volt a felelős. Még egy ilyen rozsdás FEJSZE (EK) néha jól működik. Szóval most, hogy Tara meg én. Ha tudnánk pusztítani ezt a fészket, a jumping helyről a vége.


Az övé küzdött a dekoltázs rá selyem pizsamát. Meg kellett kötni a vállamon.


"Mit jelent az, hogy egy ilyen csomó pbx néz ki?"


Sóhajtott. — Csak úgy, mint ők — mint az emberi embriók. Valószínűleg ellenőrzött környezetben — talán egy inkubátor -, vagy valahol a laborban."


"Hogy van a kémcsőben a kisbabák?"


Ő bólintott komoran. "Nem hiszem, hogy volt a legkönnyebb munka, ez a feladat. Én folyamatosan kell kényszeríteni magam, hogy ne feledje, hogy ezek a szinte-a gyermekek jövője gyilkosok."


Kidobta az átkozott kibontott pizsama a földön elérte a saját ruháit. Lenézett a kék ing. Ez volt rajtam, olyan sokáig, hogy ez szinte segítség nélkül. Istenem, nem egy menő ruha labdát. Különben is, a játék már túl fejlett, hogy hirtelen, hogy nehézségek Keleti etikett.


"Hogyan szabaduljak meg tőle?"


"Volt egy kis lézer a táskámban. Nos, várj. Talán még mindig megvan. Ő bement a szekrénybe, s kotorászott a táskájában. "Nem, már nem," mondta. "Azt hiszem, improvizálnunk kell valamit. Talán valami kémia. Mindenre találunk ebben a laborban.


Végül ő fésült haja, az utolsó comb. A vörös hajú gésa. Tettem rá zoknit. "Nos, mit teszel, rajtad áll. Azt hiszem, én csak a magam dolgával.


Ő rossz szemmel nézik. — Csak arra gondoltam... elvették a fegyvert, nem? Szóval, mit gondolsz...


Megharapta az ajkát.


Ő húzta a bugyiját. A fehérnemű, ami nem vették le. A jó, öreg Pierre, még szép, rejtett közepén.


"Nos," mondta szilárdan, teljesen ellentétes a természet, a " hogyan függ. Azt hiszem, én csak a magam dolgával.


Felemelte az egyik szemöldökét, de nem válaszolt.


22. fejezet


Nos, Carter, végre találkozunk. Volt Lao Zeng, az ük-ük-nagyapja, az egész társaság. Egy ük-ük-nagyapja szemölcs közepén a homlokát. Volt egy tolószékben. Ami megmagyaráz. Miért ő maga eltűnt a csatatérről. Arra törekszünk, hogy emeli magát, hogy a legmagasabb ágak. Több tucat alkalommal egy nap, hogy nézd meg, mi egyszer volt, újra akcióban, újra a társaság. Öntött ki egy whiskyt, majd felajánlotta, hogy minket is.


Tara azt mondta, nem. Stanan vette.


Felemelte a poharát. "A Nick Carter,"mondta," a kis jövőben Fuvarosok."


Elérte egy perc múlva egy cigarettát. Eltűntek. Lao Zeng kaptam egy nagy doboz lakkozott. A cigaretta volt egy arany szócsöve. Úgy látszik, elvette az enyémet.


Mi voltunk az ego szobában. Vagy az ego hivatal. Volt egy nagy tér. Lehet, hogy nagy, de az ablakok zárva voltak, a hangulat kissé dohos. Itt is, a bútorok meglehetősen gyér. Hosszú teak szék, kerek fehér kanapén. Egyetlen szék. Csak dekoráció volt egy rendkívül színes ruhával gyűjteménye fegyverek mögötte a falon. Ott kell, hogy legyen száz fegyvert. Nem különösebben ritka, vagy különösen a régi, de ott lógott a manók, s ez a fal maga volt takarva egy hatalmas lap, a törhetetlen üveg. Amellett, hogy a pistols, voltak más fegyverek: több kés, kézigránátot, valamint néhány felesleges dolgokat az tagadhatatlan, hogy a letalitás. Minden egyes rész volt megvilágított egy kis reflektorfényt, de alatta egy kis kép volt.


"Látom, hogy megcsodálja a gyűjtemény" - mondta. "Gyere, nézd meg közelebbről." Felkeltem a kanapéról, majd elfordította a kerekesszék, hogy kövessen. Alatt az AMERIKAI Hadsereg pisztoly kijelző egy jel volt, hogy olvassa el a " Bristol, Kenneth, Daejeon, 1952." Mellette volt egy gyöngy stiletto. Hample, Stewart, Párizs, 1954. Lenézett a rohadt stiletto, valamint egy huss. Olyan volt, mint látni egy kard, a Bonaparte Napoleon alatt, vagy egy szekér a Har Ben alatt. Stu Hample egyike volt azoknak a csavargók, akiknek a neve már létrehozása mítoszok. Ez volt a legjobb, hogy AX, N1 valaha óta Párizs, 1954. Ha valaki vette, hogy a gyöngy stiletto tőle. Együtt az ego élet.


Neked?"Neki, hogy" kiderült, hogy Lao Zeng.


— Tudtam, hogy le lesz nyűgözve, " mondta. Őt személyesen elfoglalták ezeket a fegyvereket, nyög.


Arra mutatott rá, egyenesen nekem. — De azt hiszem, van valami, ami érdekes lehet, az még több." Elmentem a jelzett irányba. Nem kell olvasni, látni, hogy ki Wilhelmina rá. A stiletto. Nem gyöngyház toll, de még a Hugo.


"Csak abban az esetben, ha gondolja, lehet, hogy az ego újra," mondta. "A törhetetlen üveg, elektromos, majd szorosan zárva."


Ő is vigyorgott. "De ülj le, ezt igya." Az Eda fog benyújtani azonnal, de még mindig sokat kell beszélni."


Ő biztos volt abban, hogy a saját biztonsága érdekében. Lehet, hogy kerekesszékben, de ő is vezette a szabályozza. Volt egy jó dolog. Van valami abban, hogy a szabályozás, hogy elvesztik az irányítást a szavakat. Ez a baj, de ez az igazság. Lehet pont egy férfi pisztolyt a fejéhez, majd kérdezd meg az ego-az ego számára a történeteket, de csak néhány zárt ajkakkal. De a fickó, aki fegyvert a fejedhez van kötve, hogy kiköpi a belét. Ha érted valamit, kérem tudassa velem.


Ő hátradőlt a kanapén. -"Lenyűgöző" - mondtam. - Átvitt értelemben.


Ő középpontjában a tekintetét a Tara. "Egy tudós vagy," mondta. — Szakosodott mikrobiológia. Nem kétséges, hogy már mindent tudsz a klónok.


Tara nézett rám. Intett neki, hogy folytassa.


"Igen," mondta. "Én vagyok túlterheltek az élvonalbeli technológia."


A gmu tűnt így. "Elég... fantasztikus, nem?"


— Mióta csinálja ezt?"


Mosolygott. "Huszonkét évvel ezelőtt. Nos, a dell maga előtt, De ekkor kezdtük el a családommal. Dr. Kuoi... nekem fordult, " feltételezem, hogy már láttam ilyet... hát, apám kezdte. Nagyon érdekel a genetika, de sikerült, hogy a kormány nyújtson gmu egy kis laboratórium. Feltéve persze, hogy idővel ő páros le a legjobb elmék a kommunista világ. Elkezdett dolgozni Nguyen Sógun..."


"Hogy fizikus?" Tara meglepődött.


Lao Zeng bólintott. 'Igen. De a Sógun volt több genetikai rendellenességek. Tara úgy tűnt, hogy ezt már tudod. "Pontosan ez az, amit én kértem, hogy mondja. Brakdon szindróma, nem? Ego tünetek csak akkor jelenik meg, amikor a 30 éves."


Pontosan. De, mint látja, az embriók nem túlélni a hideg az inkubáció során a vizsgálati csövek. Több csoportok a Sógun pbx meghalt, mielőtt a harmadik hónapban. Először Kuoi hittem, hogy az ego rossz volt. A kormány azt hittem az ugyanaz. Ők visszavonták a támogatást. Aztán néhány évvel később, a Sógun magát kezdett, hogy megmutassa, anomáliák."


"Aztán KANG úgy döntött, hogy támogatni minket egy másik kísérlet?"


Ő felém fordult. 'Igen. De csak most KANG talált egy emu, hogy mind fizikailag, mind genetikailag tökéletes."


"Szóval te vagy az."


Azt akarom, hogy légy velem. Különben is az enyém... — a fizikai tökéletesség, volt egy száma, mondjuk, 'tehetség', hogy CANNES-ban volt, szenvedélyes tartja fenn.


"A tehetség hidegvérrel gyilkolni." - mondtam.


Elvörösödött, szerényen. De, Carter, szintén tehetséges bérgyilkos. Tett egy kis szünet. "Bár, ha úgy tetszik hallani, a vér még mindig pár fokkal melegebb." Ki ő, hogy befolyásolja az ego?" Mosolygott rám most, ugyanazt a macskaszerű mosolyt látott neki, hogy használja, a Chen-li a kép a következő nap, akkor a Szenátor Saybrook gyilkosság. Hong Luo nevetését is, amikor azért jött, hogy megölje a hercegé. Nem ez volt az időt, hogy elmagyarázza nekik, hogy a különbség a között, hogy egy pszichopata gyilkos, aki csak öl, önvédelemből. Rég volt már alaposan kutatott magát. Régen, ő hált nélkül széf, gondoltam, ha volt olyan rossz, mint ők voltak az emberek, hogy elpusztult. Ha nem kell feladni, nem vonult vissza, hogy egy vidéki házban. Ott volt egy nagy különbség köztünk, Lao Zeng. Hozta a témát vissza, ahol a hotel.


— De ezek a klónok a tiéd ragadt?"


Igen. Ca kezdődött a második kísérlet. Az egész csoport túlélte. Dr. Kuoi dolgozott a harmadik csoport, amikor a dollár stack nem sikerült. Megértjük, hogy senki sem volt, hogy cserélje ki az ego. Az egész ego művelet volt titkos. Emu támogatott egyetlen fia. Ez a fiú aztán megpróbáltam, hogy ki a harmadik csoport, de nem volt elég tudás. Nem akartuk, hogy a kormány tudja, hogy mi a helyzet, így csempészett be az Egyesült Államokban. Ott kapott egy kiváló genetikai oktatás. A Dr. Kuoi van egy a Harvardon végzett. Ezt a tényt úgy tűnt, hogy a gmu.


Tara azt mondta: "azután, hogy képes volt követni apja nyomdokait."


Lao Zeng úgy tűnt, boldog, hogy ő is képes volt, hogy a válasz "igen". Ő maga is nagyon boldog volt, hogy több fiai, különösen a baleset után. A hangja ego valóra vált álom. Ezen a ponton, Dr. Kuoi volt keltetés harminc-öt új Pbx. Harminc-öt új Lao Tsengs. Minden kiváló állapotban. Köszönöm, hogy a gondviselés.


Egy pillanatra eltűnődött, vajon mennyi ih volt az eredeti csoport.


Egy rövid telefonhívás szakította félbe a gondolatmenetemet.


"Ah, itt az ideje, hogy egyél," mondta. Milyen nap nyitotta meg kapuit, egy pár szerzetesek, aki ugyanúgy nézett ki-a klónok? Nem, nincs értelme - de nekünk, mi vezet végig a folyosó kő az ebédlőbe.


Volt egy ünnep, hogy találkoztunk. Nos, ünnep, ha úgy tetszik majom agyát, kecske farkát nyers polip. Telt, Tara egy pillanat, hogy rájöjjek, mi volt szemben, megette a gusto egy három napos önmegtartóztatás a sok "ah", illetve "mmmm." A dell is, majom agy finom. Ez az, amit én mondtam magamnak, meg mit ennem kell tartani az erejét. De mindig csak csendben remélem, hogy volt egy szendvics bolt a sarkon, s azon tűnődött, vajon, hogy bántottam magam, popping ki, hogy egy hamburger. Csak arra gondoltam: milyen a paraszt nem tudja, ő nem.


Edu volt szolgálja a néma szerzetesek. Miután a fő fogás, Lao Zeng adott nekik egy feladatot egy érthetetlen nyelven. Szuper végleges. Centennial tojás.


A beszélgetés az asztalnál nagyon kellemes volt. Amit tényleg mondani akartam, hogy később. Ugyanakkor ő vidám volt, majd nyissa meg. Egy nap, ő visszautasította a szerepet egy rendíthetetlen, barátságos házigazda. Odin kör a szerzetesek elhagyták a konyha ajtót egy pillanatra, Lao Zeng felrobbant, húzza a zakóját közelebb, hogy megvédje magát a halálos tervezetét. A szerzetes gyorsan futott, majd becsukta az ajtót, majd Lao Zeng visszanyerte lélekjelenlétét. Ő kihasználta ego újdonsült szívességet kért ego a kapcsolat KANNA, valamint a Tao pedig, hogy ez a kolostor élte túl a Kommunista megtisztulás.


Ő tapsolt egyet, s a néma pincérek kezdett elszámolási el a tálcákat. "Semmi sem akadályoz meg, hogy azt mondom," - mondta. "Semmit sem tudsz kezdeni ezzel az információval. Az egyetlen kapcsolat, ami köztünk van, az egyik a kölcsönös haszon." Aztán egy szerzetes jelent meg egy csésze teát. Öntött egy csésze Tara, egyet nekem. Közeledett Lao Zeng, de az utóbbi intett neki, mint ő továbbra is beszélni. "A kolostor ad nekünk két fontos dolgot. Először is, a laboratóriumok, a kísérletek. Nem csak a genetikai kísérletek, de a kísérletek hívják tudatmódosító szerek." Ő hátradőlt, majd megdörzsölte a karját a kerekesszék.


— Azt hiszem, volt szerencsém kipróbálni körül őket?


"Biztosíthatom, Carter, hogy elég messze vannak egymással ezen. H-20 az egyetlen hallucinogén, mellékhatások nélkül." Kuoi ugyanezt mondta, de nem árt a jó hírt hallani, a második alkalommal.


"Másodszor?"


Másodszor, nézd meg magad. Csak menj az ablakhoz.


Vele ment az ablakhoz.


Láttam egy virágos mező. Ez a feszített a horizont minden irányban. Volt egy pipacsmező. Ópium pipacsok. Egy pillanatra ő is próbáltam, hogy valaki ego piaci érték, de ő csak nem tudom, mi jön a következő egy milliárd. Ő tovább bámult ki az ablakon.


"Szép a kilátás, nem?"


Nem kell, hogy lásd az ego arcán, hogy tudja, hogy nen volt, rajta egy vékony vigyor.


"Szóval te vagy a szállító," mondtam " hogy ez a Nassau klikk a Featherstone Társadalom.


Adott egy fojtogatta a nevetés. - 'Többek között. A sok közül sokan mások. Úgy gondoljuk, hogy az ópium a legjobb eszköz az épület egy globális szervezet. Ópium is volt a fő fegyvere az előző háborúban.


"Ezek a szerzetesek," megkérdeztem tőle, hogy " egyetértek, hogy a politika?"


"Ezek a szerzetesek," mondta, " nem értek a politikához. Nem is tudom, mit csinálunk ezekkel a gyógyszerekkel. Nem tudjuk, mi folyik a laborban. Csak azt tudom, hogy amikor az állam volt írva, más templomok, kolostorok, KANG tartotta ih őket, a vagyonuk ép. Nagyon hálás. Nem kérdeznek. Ha tudnák az igazat, akkor is nagyon mérges. De nem valószínű, hogy ki fogják deríteni.


Neki, úgy nézett a két szerzetesek egy napja. Kikapcsolták a szemét.


"Nem beszélnek angolul," Lao Zeng mondta. Tehát, ha arra gondolsz, hogy azt mondja nekik, hogy mit csinálunk, attól tartok, ez nagyon nehéz lesz. Kivéve, ha "ő kuncogott," lehet elsajátítani a meglehetősen bonyolult, homályos Susoy nyelvjárás."


Az apja igyekezett nem nézni Tara.


"De" - mondta. - Üljön le! A kihűl a tea. Még sok mindent meg kell beszélnünk.


Visszatért az asztalhoz. Úgy nézett Tara. Úgy nézett ki, gyengébb, mint azt gondoltam. Az a pár óra is sok áldozatot követelt érte. Nem szemhéját volt nehéz. Elérte a pohár. A szeme hirtelen villant rám. Zöld fények. De azt jelentette, hogy: Állj! Úgy nézett ki, vissza Nem. A tea elbódította, majd rájött, hogy túl késő. Felvettem a csészét, majd úgy tett, mintha egy kortyot. — Mit akarsz velem beszélni?" Lao Tseng kérdeztem tőle.


"A gyerekeknek" - mondta. "A tiéd, Miss Bennet.


"Mi van?"


"Gyermekek" - mondta. — De talán jobb lenne, ha Dr. Quoy mindent megmagyarázott." Ő tolta magát a székéből, majd legurult a kis kaputelefon. Megnyomott egy gombot, majd Stahl várt. Míg ő ezt, háttal nekem, ő öntötte a tea vissza a teáskannát. "Nos," mondta egyszerűen a hangját. Aztán vissza az asztalhoz. Úgy nézett Tara. Volt, hogy egy kicsit kábult, de még mindig egyenesen felült. Kuoi jöttek-magyarázta.


Ez tényleg nagyon egyszerű.


Elment tőlünk, hogy kapnak védőoltást. Azt hozza ki, hogy egy kis sereg a N3 ügynökök a maguk számára. De ebben az időben, ezek a N3 ügynökök dolgoznak KAN. Tara adott volna nekik, számos zseniális szakemberek az ilyen területeken a genetika. Klónok Tara, hogy továbbra is működik a meggyógyult ember. Az első tudományos képesség már a gének, illetve KANG csak az volt, hogy a szükséges gyakorlati képzés.


De lehet, hogy egy lépéssel tovább.


Mi fog történni, azt hittem, ha Tara volt egy baba? Vagy több gyermek. A statisztikai esélye négy egyet, hogy mi lenne előállítani egy ügynök, aki felülmúlta az összes többi ügynök. Egy zseniális gyilkos a tudományos szempontból. Legjobbat mindkét világból. Aztán, használ ez mint az eredeti, akkor a szükséges számú másolatok oltással. Mi a legjobb árakat CANNES-ban? Dr. Kuoi volt ragadtatva. Ötven vagy száz ilyen superclones, KANG átveheti a világ.


Tara kezdett előre esnek. Úgy nézett ki, egy kicsit lomha. Ő pihent állát a kezén látszott, hogy küzd, hogy tartsa a helyén. Neki is meg kellett inni a teát, szóval neki kezdtem utánozni a tünetek.


Lao Zeng fordult Kuoi. "Azt hiszem, hamarosan alszik most," suttogta. — Mikor azt tervezi, hogy végre az első művelet?


"Mire a nap felkel," mondta. "Ha még alszanak." Addig is, egy kis időre van szükségem, hogy felkészítsem magam a laborban. A művelet jelentéktelen. Minden sejt a testében hordozza a gének is szükséges ahhoz, hogy egy pontos másolatot. Ez csak egy beru vékony csík elrejteni a ih alkar. Amikor visszajöttek, hogy a sejtek, majd én megnézem.


Tara már aludt, a fejét feltámasztva egy széken. Motyogott valamit, de az is csökkentette a fejét.


Lao Zeng tapsolt egyet.


Több szerzetes jelent meg. Túl nehéz volt egy szerzetes, hogy készítsen nekem, én került sor a két. Viszik a lila innen, vissza a jázmin illatú cellában.


23. fejezet


Kulcsok clanked a láncot, majd kinyílt az ajtó. Voltunk elhelyezve, két külön szőnyeg, a szerzetesek voltak hagyhatja el. Körülötte sarokban, nézte, ahogy csukott szemmel, mint Quoy lehajolt Tara. A kis fény ego Thalia van kulcstartó cikáztak. Ő ellenőrizte a vérnyomását egy maroknyi saját, majd megérintette a mellét egy személytelen ujját. Aztán elővett egy sztetoszkóp a zsebéből. Biztosan nagyon érzékeny. A fülhallgató volt, a szokásosnál hosszabb ideig, aztán mélyebbre ment a füle. Úgy tűnt, örül. Aztán jött hozzám.


Most ott állt előttem, káromkodás halkan. A szerzetesek nem vette le a kabátját, s Nekik kellett egy puszta kézzel mérik a vérnyomást. Végig mentünk az egész komédia. Úgy tettem, mintha halott súly. Emu volt nehéz a kabátot. Ő egy kötés a karomon, aztán elkezdte pumpálni. Arra gondoltam, ha gmu mondaná nekem a vérnyomásom, ha tényleg álmodom, ha nem játssza meg.


Sejtettem, hogy nem ez a helyzet.


Megveregette a mellkas, majd elővett a sztetoszkóp újra. Vártam, hogy a hideg fém meghallgatásra darab sajtó ellen, a mellkasom. Akkor ego elkapta a fejét húzta nehéz.


A fájdalom durva lehetett. Ő dobta vissza a fejét, s könnyek szöktek a szemébe. Ő felnyögött. Ego megragadta a nyakkendő húzta ki újra, fél megfojtja. Mi gurult, amíg az övé volt a csúcson, ő volt foglalkozott egy emu ütés a fejét, akkor egy ütés ego nyaka legyen ego eszméletlen hosszú ideig.


Egy pillanatra azt hittem, hogy megöli az egót. Lehet, hogy ez csak fojtogatta. De úgy tűnt, mint egy hülye húzás. Én nyerem a kör, de majd elveszíti a mérkőzést. Ego halála lenne a halálos ítélet. Amikor a reményben, hogy egy automata telefonközpont rajtunk keresztül elpárolgott, Lao Zeng azonnal küldj egy kivégzőosztag. Vagy lelőttek minket, vagy megöltek minket a nyugtató fecskendő. Legalább akkor ők ölnek meg minket. Eközben az ats-család továbbra is létezik együtt a harminc-öt testvérek voltak, hogy ajtót. Nem, jobb, ha hagyja az álom, hogy Lao Zeng egy darabig. Legalábbis egy darabig.


Dolgoznom kellett, a Kuoi eszméletlen testet. Volt Thalia egója varázsa, hogy vette le. Ez egy egész gyűjtemény a kulcsokat. Legalább húsz. Az odin körül kellene lennie a legfontosabb, hogy az ego labor. Ez pedig a labor reméltem, hogy bejusson.


Aztán az ego gondoskodott a fehér köpeny. A bizonyos távolságra, ez adjon nekem egy kis maszkolás. Hátulról is. Mindenesetre, ezek a szerzetesek folyamatosan csökkenti a szemük.


Fordítva. Ebben az időben volt egy kolonc volt nehéz levetkőzni az ego. Felakasztotta a kulcstartó, a derekára, majd vegye fel Ego fehér kabát. Volt nyolc centivel magasabb, mint Dr. Quoy, de nem érdekelt. Lehajolt, fordult ego mozdulatlan test egy nyögés, valamint fedett ego, egy pamut takaró. Ha voltak óvatos, megtalálták volna a talpfa érdekében. Amíg nem ellenőrzik túl szorosan.


Neki, rájöttem, hogy arra számítottam, hogy nagyon sok szerencsét, valamint más, a rövidlátás.


Vett egy utolsó pillantást Tara, aki békésen aludt, majd kiment a folyosóra.


Hová menjen?


Nem valószínű, hogy a laboratóriumi található az épületben. Talán ez a terem az egyik melléképületben egy többé-kevésbé távoli helyen. Tehát találnom kellett egy kiutat az első.


A tágas folyosó kő hideg volt, sötét. Csak égő gyertyát helyezett rendszeres időközönként a falakon. Ott is volt egy nap a zárakat. A szerzetesek sejtek, amelyek most üres? Vagy elfoglalt börtön sejtek?


Elmentem a bal oldalon, majd a folyosó mindkét irányban. Ment minden nap. Az ajtó nem volt zárva. Bár Kuoya van kulcstartó körül a derék, az övé éreztem, hogy a kulcsokat egy egész királyság.


Az éjszaka tiszta volt, nyugodt. A csillagok már látható, de az égbolt nem volt elég sötét van még. Csak fél nyolc, vagy tíz óra, de a Taoista testvérek voltak, már a belépő, egyetlen néma sorban egy nagy épület, ami talán ad otthont az ih kollégiumok.


Ez azt jelentette, hogy nem lehetett egy laboratórium.


Öt épületek összesen.


Minden épület a komplexum épül a nehéz, szürke kő, amely egy méter vastag. Folyton a pénz, kézzel készült. Üdvözlettel, mint a Kínai Nagy Fal. De akkor az ük-ük-unokája azok az építők. Ezek az épületek voltak, csak hatszáz éves. De. Eredetileg egy erődítmény. Vagy talán mindig is volt egy kolostor.


Lao Tseng szobájában, valamint a "vendég sejtek" volt található, a legkisebb az öt épület. Mögöttük, nyújtás minden irányban voltak a mezők, a pipacsok a távolban. Egy kicsit balra, egy hatalmas kétemeletes, téglalap, voltak a szerzetesek hálóhelyek. Ezzel szemben volt egy istálló volt, mint a szerkezet, amiről kiderült, hogy egy templom. Szóval van két épület maradt.


Úgy döntöttem, a legtávolabbi szárny, mint egy lehetséges laboratóriumi. Talán a dupla rács az ablakon, s a tollak a füstöt a kéményből tette, valószínűleg nekem. Próbálom neki mondani, hogy nem volt még egy ilyen hülye választás.


Az elért ez a nagyon egyszerűen. Ez is csak elhaladt, mimmo két szerzetesek könyveket, akik őrzik az ajtót. A széles folyosón ugyanolyan volt, mint az, aki elhagyta őt. A nedves, mind üres. Ezek a gyertyák. Egy esélyt választotta, hogy az egyik szobában, majd megállnak egy pillanatra, hogy győződjön meg arról, hogy nem volt hang belülről.


A zár próbáltam. Kinyílt az ajtó.


Volt egy kolostor cellájában. Az ágy nem volt több, mint egy a szoba sarkában borított mat.


Volt egy mosdó, egy párna, egy könyvet, egy kis olvasólámpa. Felkapcsolta a lámpát, majd megnéztem a könyveket. Ezek voltak a két kötet a Marxista Biblia: a Kommunista Kiáltványt, valamint a Főváros, valamint számos röpiratokat. Ih tükrözött át. Az egyik volt a címe, hogy "Hogyan tudom átvenni egy fejletlen országban? ", a másik" Hogyan ássa alá egy fejlett ország?" Pedig ez tartalmaz mindent, kivéve Izland.


Biztos, hogy volt egy szerzetes él itt. De nem egy Taoista szerzetes. Egy kommunista szerzetes. Az egyik ilyen kegyetlen, odaadó, kommunista aszkéták. Nem csoda, hogy sokan a környező szobák szállnák meg ezen a módon. De én csak az időmet vesztegetem. Ő ment keresztül a sejtek, majd sétáltunk, mimmo más, azonos fa ajtók. Nem tudom, hogy felismerném, hogy mi a helyes ajtó nézne ki. Nem hiszem, hogy lenne egy neon világító doboz a LABOR betű villog fölé. De valahogy azt vártam, az ajtót, hogy más lesz, de talán egy kicsit modernebb.


Az ajtó becsukódott mögöttem. Puha bozontos odajött hozzám. Volt egy ember. Lehajtott fejjel folytatta a gyaloglás, amely az állát egyik kezével: Kuoi töprengett egy hegyes genetikai probléma.


A férfi sétált el mellettem anélkül, hogy rám nézett, aztán eltűnt egy kanyarban a folyosó végén.


Most volt, hogy egy gyors döntés. Ő ott maradt, ahol volt, így gyanút keltett. Mehetett kívül, ami lehet, hogy biztonságosabb, de nem is nagyon jövedelmező.


Ott is volt egy dupla esély, hogy nem találja meg, amit akartam. De ha tudta is, hogy egy könyvelő, New Jersey-ben, nem egy titkos ügynök, hanoiban.


Folytatta aztán befordult a sarkon. Ötven ezer New Jersey mérlegképes könyvelők kuncogott, mint a vezető cső csúszott le jelentősen, majdnem a legeltetés, a fejem pedig bevágva a fal mögött egy baleset.


Már várt rám, a végén a telefon készen áll a kezében. Abban a pillanatban, hogy a cső a falnak, Ego megfogtam a csuklóját, majd megfordult, de ez a cső nem csak ólomból. Ego hatalma volt, rendíthetetlen. Még mindig tartja a telefont, ő ugrott, ezúttal a cél a magas. De most már határozottan megragadta ego csuklóját, majd nyomd az egója a térd...


Volt egy irodát. A nem alábecsülik. Egy szerencsés ütés nem volt még elég a keményítő ki a gallér egója.


Teljesen igaza van. A második rúgás, a galamb meg a lábam, ő pedig a földre esett. Ült rajtam, kezdett ütni. Én gurult, de ő megragadta a torkát. Mindent megtett, hogy húzza őt ego, innen a kezét, de nem hiszem, hogy volt elég szorgalmas.


Ez a pillanat a halál előtt, nagyon világos. Sokszor volt egyetlen perc sétára, a halál, s csak ezzel az utolsó pillanatban, a fényerőt, hogy az óra megállt.


A telefon a földön fekszik, az én éri el. Ő koncentrált intenzíven egy koncentrált mozgás. A lábam volt, az ego vissza. Rátette a lábát a földre, de rúgott, mint egy ló, hogy dobja a lovas. Nem kopp ego körül a nyeregben, de elvesztette az egyensúlyát egy kicsit, majd amikor a földre újra, volt hat centivel a jobb. A kezem hozzáért a csövet, majd megütötte az egója nagyobb fej.


Fúj.


Úgy gurult le rólam, majd feküdt mozdulatlanul a kőpadlón, vér szivárgott a nagy narancssárga seb a fején. Nem fog elvérezni túl sokáig. Halott volt.


Én nem tudtam menni, az ego itt, de nem kockáztathattam meg, hogy húzza az ego, a test, egy darabig. Volt, hogy csak néhány méterre, egy másik fa ajtó — egy másik cellába. Kinyitotta az ajtót, s húzta ego belül.


Az apja lehajolt, hogy a test, mikor hallotta, hogy egy hang körül az ajtóban.


"A Problémák, Doktor Úr?"


Nem fordult meg. Az övé volt görnyedve, így most a magasság szembe nem adja el. Megpróbálta, hogy a hangja olyan magas, mint Kuoi van.


"Rendben lesz."


"Tudok vele csinálni valamit?'


"Biztos vagyok benne, hogy az ego nem zavart, ha nem vagyok itt."


"De ez az én szobám.


"Akkor ego szoba, fogd meg a szabó. Ez a matek pihennie kell. A magas hangú esett egy kicsit, de ő nem vette észre.


"Igen, Doktor úr", mondta nem sokkal. Elmentem a bal oldalon. Amikor becsukta az ajtót, túl szorosan mögötte, hogy tudassa velem, hogy ő nem olyan, mint a parancsokat, de nem érdekel, hogy nem tudott róla.


Töltött perc teljes sötétségben, hogy felmérje, mekkora a káosz tett kutatása során. Nem találtam semmit, neki még. Kivéve a nehézségeket. Nagyon valószínű, hogy kerültem a rossz épületet, ha nem volna szerencsés, lehet, hogy végül egy zsákutca. Attól a pillanattól kezdve, Nassau-balra, minden rosszul ment. De másrészt, hogy tévedtek a helyes irányba. Tara meg neki került, ahol lennie kellett volna. Együtt élve, a PBX központ. Most már csak ez maradt, az volt, hogy a lényegre. Kinyitotta az ajtót résnyire, majd kinézett a folyosóra. Ez egy nagyon jó dolog. Csak akkor egy ajtó nyílt meg a folyosó végén, egy zörej hang hallatszott. Az első három. Három ága állt az ajtóban, kívántunk egymásnak jó éjszakát. Mindenki beszélt angolul. A sejtette, hogy ez volt része az ih képzések. Aztán kinyílt az ajtó, szélesebb volt, mint állandó a végén egy szállítószalag... négy... tíz... tizennyolc... huszonegy azonos példányban. Soros klónok.


A találkozó, vagy bármi is volt, vége volt. Úton voltak a szobák. Ez által választott helyen, a PBX, ahelyett, hogy a laboratóriumban.


Ha arra vársz, hogy ijesztő jelenet, amikor Carter egyidejűleg végez huszonegy gyilkosok egy vascsővel, akkor tévedtél. Szó nélkül becsukta az ajtót, megint az ablakhoz lépett.


Azonban, ha vár a probléma, hogy vége, várnod kell egy kicsit. A hely teljesen kihalt. Leple alatt az alacsony, jól ápoltak aljnövényzet, odament az utolsó épület. Ez lehetett a laborba.


Már majdnem egy nap az öreg, aki most védelme alatt a kurvák ezek a mindennapok szerzetesek. Között a pbx férfiak, akik azonosak a születési, illetve a szerzetesek, aki úgy nézett ki azonos az azonos fizettem, s borotvált fej, az volt az érzésem, hogy én egy stahl résztvevő egy életnagyságú báb előadást. Egyetlen valaki volt elég fantáziája, amikor gmu volt, hogy hozzon létre a különböző karaktereket.


Csak erre jártam egy mimmo épület körülbelül öt méterre, amikor felbukkant a semmiből.


"Még a munka... orvos?"


A hangsúlyt az utolsó szó azt jelentette, hogy nem hiszek ebben a "doktor" száz év múlva. Úgy érezte, hogy fáradt nosztalgia a régi, különleges hatások tanszék álruhában Washingtonban. Ő megragadta a vezető cső a zsebében, aztán megfordultam.


A fióktelep várt rám, kezében pisztollyal. "Nagyszerű, N3," mondta. Ego ajka fodros egy lenéző mosoly. "Istenem. hogyan nőtt fel, Dr. Kuoi.


Nem volt még egy lépést tett felém, de még nekem is magas.


Jó."Őt, azt hallottam, hogy valami szent tehén. Szóval, nem tudom megölni. De biztos vagyok benne, hogy vissza akarnak kapni. Szóval menj vissza.


Ő tudta, mit akar. Nem tudott megölni, de ő szivattyú teljes ólom ha a gmu akartam. A szerzett tulajdonságokkal, mint a golyó, nem adjuk tovább a gyerekek. Úgy volt, hogy le kell őt fegyverezni! de azt kellett volna venni az ego által meglepetés. Mielőtt ő lő. Még akkor is, ha lemaradt, a hang, hogy a 45-ös volna felhívni egy egész szakasz itt.


Az övé volt, mint egy darab kő. "Siess," mondta.


Ő csak folytatta, hogy megbámulják egy köves arcát.


Miért? Miért tenném? Nem lehet lelőni, ha nem csinál semmit. Nem is fáj nekem, hogy " hazudtam. "A vér csapat késlelteti a kis művelet elkészítették nekem. Szóval, ha vissza akarom kapni őt, akkor engem kell meggyőznöd az első.


Habozott. Nem volt biztos benne, ha a kis hozzájárulás a tudomány igaz volt, vagy nem. Ha mást nem, kétségei voltak. Ha hagyja megszökni, hogy baj lesz. Ha szivattyúk teljes a golyó, lehet, hogy még nagyobb bajban van. Ez azt jelentette, hogy az ego volt, hogy kétségbe vonta, hogy egy ököl harc.


Elfogadta a kihívást. Csak az ego első választás a fegyver nem ököllel, de a karate. Van egy fekete övet karate. De nekem is volt egy fekete vascsővel. Ez az egész nagyon jól tervezett. Kezdjük azzal, hogy a második alkalom, hogy fél óra múlva, nem volt testem, hogy meg kellett szabadulni.


Nos, ez a hang volt ez a zárt fészerben. De Dr. Kuoi lehet a kulcs. Beletelt hat próbálkozik, de végül kinyílt az ajtó. Ő volt bevonszolták által Ág holttestét zárva a seraglio ajtót.


A szerzetesek voltak, még áll a szeme csökkentette, őrzi a bejáratot, hogy a laboratóriumban. Hihetetlen volt. Valószínű, hogy a klónok voltak ih testvérek, de mindent láttak, de nem tett semmit. Kezdte megérteni, hogy egy kicsit Tara magyarázat a Taoista erkölcs. Nincs halál, nincs figyelmeztetés, tehát, ha befut egy, majd befut a másik. csak nem tettem semmit. Neki, átlép a labor ajtaján.


A belső épületben volt más, mint a többi épület. Volt egy kis recepción a kolostor nagy fehér dupla ajtó. A tizedik kulcsot adott-hozzáféréssel, valamint az ajtó kicsapódott.


Azt hiszem, ez a legrosszabb hely, ahol valaha jártam.


Egy sor nagy üveg csövek tele növekvő gyümölcsök sorakoztak a falon. Teszek neked egy szívességet, hogy kihagyja a leírás.


Voltak más kémcsövek. A kisebbek - a kockacukrot anyag úszó a folyadék. Számoltam ötven őket. Akik körülöttük ember volt, s aki nem volt, nem tudta megmondani. Volt egy széket a szoba közepére. Nen volt ketrecek a békák patkányok, valamint több, tengerimalacok jelent meg, amikor Brylev bekapcsolta.


Az utca túloldalán volt egy iroda. Egy nagy üveg ablak külön Ego a laborból, de megengedte neki, hogy tartsa szemmel mindent onnan. A falhoz szögben az ablak volt minden őrült tudós álma. Egy hat méter magas munka szék, tele fortyogó hordó táplált elektromos fűtőszálak, víz, kondenzátorok, valamint a kis gáz a fáklyák. Az egész hely tele volt valamilyen fém lombkorona, mint egy hood több, mint egy kályha, onnan pedig volt egy törhetetlen üveg képernyőn, hogy borított mindent.


De ez még nem minden.


Volt még egy pár dupla ajtó a vissza a laborba, közvetlenül az ajtó Quoy irodája. Én nyitottam ki, amikor a kulcsot, kinyitotta ih. Ő volt vissza a keskeny folyosón. Hat zárt fa ajtók.


A legfontosabb, hogy az első, aki megtalálta.


Egy fiatal Thai húszas éveiben járó férfit tömve volt a padlón, a sarokban. Amikor meglátott engem. elkezdett pityeregni, s mászott tovább, be a sarokba.


Egy másik szobában, egy öreg nő, egy vad, üres nézd ugrott rám, aztán elkezdtem verni a mellét, vad, céltalan fúj. Ee megragadtam a karját, majd gyengéden, de határozottan lökte vissza. Ahelyett, hogy engem kezdett verni, a lágy sóhaja. Becsukta az ajtót, aztán egy pillanatig gondolkodott.


Kuoi azt mondta, hogy ő is kísérletezett a gyógyszerek a laborban. Azt mondta, tudatmódosító szerek. Nos, a két vélemény megváltoztak. A tudomány halad előre. Azt hittem, elég volt látni őt ebben az időben.


Visszatért a laborba, hogy meglátogatta Kuoi irodája.


A falak tele a könyvek, mappák. Valószínűleg a személyi archívum. Az ego széket keresett neki. Nem tudom, mit vártam. De mit találtam kiváló volt. Egy sor nyolc kiló. Ih képest, hogy a kulcsokat a biztonsági öv, hogy adott hozzáférés a laborba, majd a sejteket. Igen. Mindenkinek megvolt a saját terv. Egy kisebb készlet ismétlődések percenként csúszott be. Aztán még eszembe jutott, majd elrejtette a ih a hem a gatyájából. A rejtett esélye a győzelemre növekedésnek indult.


Lezárta a labor ajtót mögötte, kiment, mimmo, lógó szerzetesek, az éjszakába.


Körülbelül félúton, láttam, hogy valami érdekes. Két szerzetes, aki éppen egy meglehetősen heves vita. Fantasztikus volt, hogy ezek a szerzetesek lehet beszélni, de még inkább hihetetlen volt, hogy vitatkoztak egymással. Neki, mögé bújt, egy bokorban, amikor letette mimmo nekem, most, hogy hallgattak.


A többi, az utazás a komplex eseménytelen volt. Nagyon fontos, hogy van idő. Az övé lehetett, eltűnt körülbelül másfél óra. Érezte, hogy foglalkozik ez a Kuoyu egy két órás csapást, de még mindig vállaltam a kockázatot. Amikor jöttem ki a kapun a házba, ih volt őrzött két szerzetes. Amikor elmentem, nem voltam ott. De, mint mindenki más, hogy csökkentette a szemem, nem törődött velem.


Nem láttam senkit a folyosón. Gyorsan, hangtalanul neki, kell a nap, a sejt. Az övé volt, halkan nyitotta ki az ajtót. Tara még mindig ott volt. Még mindig alszik. Úgy nézett ki, keresztül a fényképezőgép a másik mat. Kuoi még mindig ott volt. Abban a helyzetben, Dellee lépett be a szobába. De nem kellett volna olyan biztos.


Egy pár kéz hátulról elkapott. Egy kéz zárt a nyakam körül. Próbáltam csavar el, de egy másik kéz megfogta a csuklóját, ahol hengerelt a tarsolyomban, mint azt a kezet szorítva a nyakam körül. Ő nézett vissza. Voltak két szerzetes. Biztosan követtek engem a csend. A harmadik várt az ajtó előtt. Egy fecskendőt. Dr. Kuoi keltem fel az ágyból. Úgy éreztem, egy pöcs ez. Az erős karokkal húzta ingyenes ő pedig kiment a haragját az első szerzetes, aki jött belül elérjük. Például, néhány másodperc múlva, a nyúl üregébe kinyílt, elkezdett esni.


Mélyebb.


Egyre mélyebbre.


Vissza Csodaországban.


24. fejezet


Tara előttem ült, s azt mondta, hogy valami érthetetlen. Volt rajta a saját halvány rózsaszín bugyit. Nem volt egy négyzetméter géz kötést köré alkarján. A szeme esett alkarján. Volt egy hasonló téren a géz.


Ők tették. Ezek a beoltott minket.


Ezek az örökösök már lebegnek, kémcsövek, valahol a labor az egész rémálom, valahol között botladozó patkányok, valamint a békák.


Neki ugrott ki az ágyból.


"Nyugodj meg" - mondta. 'Nyugodj meg. Még mindig túl gyenge. Nap védett. Nem tehetünk semmit. Megfordult, majd elindult motyogott valamit. Megrázta a fejét, próbáltam megérteni a szavakat.


Akkor ego láttam. Ő arról beszél, hogy egy szerzetes. Ez a halandzsa lett volna a most-híres Sutoi nyelvjárás. Ez volt a második alkalom, hogy a nyugtató tapasztalatok alapján felmerült bennem, hogy a saját józan eszét.


Az az ember ült a padlón, még mindig kezében egy tányér ételt, hogy részt ego csatlakozik be a cellába. Pontosan úgy nézett ki, mint a többiek. Skinhead. De mikor kinyitotta a szemét, tudta, hogy különleges. Soha nem láttam azelőtt ilyennek. Bennük a tudás, az ártatlanságot, a több millió éves az emberiség.


Tara felém fordult.


"Ning Tan az apát. Azért jött, hogy segítsen nekünk. Legalább a eda nem elkábította. Azt tervezték, hogy tegyen le minket a altatót." A hangja abszurd egy kicsit remegek.


Neki, nézett Ning Tang, a végtelen szemek. "Az, hogy minden segítséget ad nekünk?"


A lány vállat vont. 'Azt nem tudom. Segít nekünk, hogy bármilyen módon ellentétes az ego a hit. Bármi történik velünk, biztosan az lesz, mondja, Isten. Úgy érzi, hogy az úton, ami nagyon zavar, az ego."


"Miféle vallás ez, szabó?" "Kábítja el, majd megöli az embereket az Isten akarata?"


Úgy nézett rám nyugodtan. Azt mondja, hogy az ego intézkedések nem tudja megakadályozni a gyilkosságot. Ez csak akkor van hatással az, aki meghal. Ha nem csinál valamit, meg fognak ölni. Ha ő nem segít, megöljük.


— Ez gyilkosság neki?"


Ő bólintott komoran. "Ez megöli őt."


A homloka ráncos. — Akkor miért segít nekünk?"


"Azt mondja, ő segít is az esélye."


Körülnézett. Ketten voltunk, voltunk bezárva a digitális kamerák. Fegyvertelen. Kívül, ott volt egy csomó ih. Mind fegyveres. — Ezt ő mondja?"


A szerzetes mondott valamit. Tara a fordításban. "Ő azt mondja, megérti az érzéseimet... de bárcsak megérteném. Azt mondta... a lány habozott, mintha attól tartva, a reakció. "Azt mondta, hogy a megértés, békében."


'Ó, igaz? Akkor ez jó. Ő könnyen beszél arról, hogy a világon. Itt, az ego kis Taoista templom. De mi a helyzet ott? Azok a marhák, hogy az utat az élet, köszönhetően a pipacsok nő a kertjében? Kérdezd meg, mit gondol róla. Tara nézett le a földre, aztán sóhajtott.


"Siess," mondtam. "Kérdezd meg."


Beszéltek egymással majdnem tíz perc. Ez nagyon érdekes lehetett. Ning Tan szünetel az hittem egy ideig, majd beszélt egy gyászos hang. Végül ő mondott valamit, amitől Tara fordulj meg.


"Nem tudok erről semmit ópium," mondta. "Nem sokat tud arról, mi folyik ott. Ő az egész életem. De azt mondja, ő hisz-abból ítélve, hogy a tűz a hangom", mondta," hogy közel van a forrása az egyetemes energia. Aztán azt mondta, hogy figyelmeztesselek, hogy nem minden a szerzetesek itt vannak a szerzetesek. Vannak, akik körülöttük... körülbelül a fele... száz... A KAN partizánok."


Én már gondoltam, hogy valami hasonló magam. Azt magyarázzák, hogy a szerzetesek láttam vitatkozás, a szerzetesek, akik szívesen megragadott, hogy adja az injekciót. De az elmúlt pár láttam, úgy nézett ki, pontosan ugyanaz, mint a többiek. A csökkentette a szemét. Ő vállat vont, olyan érzésem, tompa düh építeni. "Jó," mondtam. Jó tudni. Szóval a fele partizánok körül őket. De ha mind egyforma, hogyan ismerhetjük fel az ih?


Tara átadta a Dugóhúzót, majd felém fordult. "Azt mondta, hogy nem megy a dell."


Neki, felkelt, s elkezdett fel-alá járkálást, a digitális fényképezőgép. Nos, ha ez megnyugtatja az ego lelkiismerete, azt mondta nekünk valamit, de nem mondott semmit. Ilyen találós kérdések gmu lélek.


Ning Tan állt fel. Mennie kell, mondta udvariasan. De vissza fog jönni során a következő elfogadott nyafogás ülésén. Mielőtt őket, a menyét, hagyott nekünk egy kis Taoista közhelyek:


"Akció rendelkezik, kevesebb a válaszokat, mint az emberek gondolják."


"Ötletek, erősebb fegyvereket."


Hogy melyik hozzátette, az ünnepélyes záró cím:


"A Nap a Csodák, minden valóra válik." Továbbá, ez a megértés volt a legfontosabb, hogy egy kültéri medence. Ez a beszélgetés tényleg az őrületbe kerget. De úgy nézett rám, búcsú a régi szemét, majd egy pillanatra úgy érezte, semmi. Egy pillanatra, tudta a választ, s ezek a válaszok helyesek voltak.


Ő elment, én pedig hallottam, ego kulcs az ajtó. A hang hozott vissza a brutális valóság. Meg akartam ütni valakit. De az egyetlen ember a környéken, Tara. Ő továbbra is lépést le s fel a szobában.


"Jó, hogy te haragszol rám" - mondta. — Mit gondolsz?" Hogy úgy lesz az ego egy győződve arról, AX ügynök tíz percig.


— Legalább próbáld meg, kedves. Ahelyett, hogy megismétli ezt a képtelenséget, hogy nekem ez a megértést, békét hoz számomra."


'Ó, Istenem. milyen hülye vagy.


"Ah. Jó. Te okos vagy, s ő egy darab szar.


Sóhajtott. "Nem mondtam el neki.'


Ó, nem? A választott körül a párnákat a padlón, majd intett hé át. Minden itt van, bébi, egy rejtett mikrofon. Akarsz velem játszani?


Sóhajtott újra. "Nos, ez nem az, amit fagyöngy jelent. A nehéz azt mondani, hogy ha csak megértette.


"Igen, Igen. Én ismerem őt. Akkor majd végre megtalálni a békét."


"Igen," mondta. Megrázta a fejét, felvette egy párnát, majd hozzám vágta. Amikor ez történt. Ledobta a párnát a kezében rá. Azóta az oldalon, elveszítette az egyensúlyát, majd leszállt vissza a matracon. Onnan, elkezdte dobálni párnák rám, amely v á dobta őt. Van egy nagy narancssárga párnával kezdte ütni vele. Azt megragadta, lökte vissza a matracon, majd csókolózni kezdtünk dühösen. Ez megnyugtatott minket egy kicsit. Mi panted, majd megölelt. Akkor ez volt a nem. Minden pontosan úgy, ahogy mindig is velünk volt. Csak az utolsó pillanatban vettem volna egy gondolat. Ő húzódni. "Ne aggódj," mondta. "Ha azt akarják, hogy egy szuper baba nekik, fogják várni kell még néhány hetet." De nem működött. Az ötlet, hogy CANNES-ban, hogy egy hotel nekünk ez volt visszataszító. A másszon le a nem, majd óvatosan megcsókoltam. "Sajnálom, drágám. Attól félek, nem akarom, hogy ezt a kockázatot.


Egy idő után azt mondta: "igazad van. Hazudtam neked. Lehet, hogy egy gyermek most veled." Megcsókolt. Azt akarom, hogy a baba.


'Jelenleg?'


— Azt akarom, hogy mikor jutunk el innen, de ... nem szeretem ezt... nos, ő nem akar." A jobb, hogy megölöm magam, mint ez. De én hiszek benned, Nick, " mondta mosolyogva. "Azt hiszem, mint az a személy, aki azt mondta, hogy közel van a forrása a tudás. Azt hiszem, hogy egy nemes, egy szerencsés csillaga, mindegy, hogy mit mond nekünk. Azt hiszem, hogy kijutunk innen.


Azt hittem róla. Felkelt, csomagolva egy törülközőbe magát, s elkezdett fel-alá járkáltam, megint. Most, ő boldogan változtatni a nemes jellem, hogy egy cigit. Neki, kinézett az ablakon. Volt délben. Elvesztettem a fél nap.


"Megtaláltam a laborban," az apja mondta. 'Gyere!'


Csinált egy szoknyás körül a pamut lepedő, valamint az ablakhoz lépett. Mi hirtelen nagyon depressziós. Rámutatott, hogy a laborba, mondta a helyét. Megmutatta neki a kulcsot elvitte a Kuoi szék. Nekem még volt nekik. "Csak el kell most mennem innen.


"Gondolod, hogy meg tudod csinálni?" — Mi az? " - kérdezte halkan.


"Természetesen," mondtam. "Az arany lelke, valamint egy szerencsés csillag? A estestvenno. Hogy lehet, hogy hiányzik?


Sóhajtott erősen megharapta a fülét. "Csodálatos" - mondta.


Egy csomó kulcsot jingled a nap. Mindketten gyorsan lebukott, hogy az ágy, hol úgy tettünk, mintha aludni.


Az ajtó zárva van megint. Lenézett az ételt. "Jobb lenne, ha vacsorázni," mondtam. "Eda kellene lélegezz be minket."


"Mmmm." Ő writhed rajta a szőnyegen, mint egy művészeti osztály modell. "Örülök, hogy nem ez a helyzet. Azt hiszem, hogy éhes. Ő vitte a tálca alacsony asztalra, majd felemelte a leplet a még gőzölgő csészealj.


Azonban, hogy szippantott rá gyanúsan. Ő is ásított. "Ne aggódj," mondtam. "Ez a Kínai eda. Felébredsz egy óra múlva újra.


Átvettük. Ez egy egyszerű eda, rizs zöldségekkel. De nagyon finom volt, de legalább elég laktató volt. Úgy nézett Tara, érezte, hogy megint éhes. De ez kellett várni. Egy másik helyen pedig egy másik időben. Úgy érezte, a szemem rajta, úgy nézett, mosolygott félénken, majd fordult rá a figyelmet vissza a tányért.


Próbáltam megérteni őt. Ez egy hirtelen zavartan. Még mindig volt egy csomó megérteni őt. A reakció, hogy a nők általában egyszerű. Ha kérdéseim vannak, ezek mind körül őket, amely könnyen válaszolt, igen is meg nem is. Csak ez az idő, semmi nem volt egyszerű erre. Nem kérdések vagy válaszok. Nem a nő, az érzéseimet iránta. Egyszerű nevek már nem alkalmazható.


Nem volt szép lány, szemüveg, vagy egy naptári szépség, bár nem tudtam elképzelni, hogy egy hónap, hogy nem jobban néz ki, nem. Ő volt mindkét Kategória A kategória B. volt hiteles tudományos zseni, kiváló munkaerő. Volt, okos, szexi. Szelíd, izgalmas. Ez ösztönözte nekem, irritált, kihívott, felemelte a szellemek. ha ez bosszantott engem is felizgatott.


— Mi lenne, ha dolgozni?"


"Hogyan" - kérdezte, hogy " te ezt képzelni?"


A tálca lökte el, ellenállt a késztetésnek, hogy elszívjon egy cigarettát. Figyelembe véve a lézer távol Tara, az egy dolog, de hogy még a cigaretta kínszenvedés.


"Gondolkodtam azon, hogy ezek a szerzetesek egy darabig," mondtam. — Nekem van egy ötletem. Tudsz beszélni gyorsan?"


"A Sutoan nyelvjárás?"


"A Sutoan nyelvjárás."


"Csak, mint gondoltam. Gyerünk.'


"Nos, fele a szerzetesek itt vannak az ügynökök a CANNES-i, ugye? Körülbelül száz Ih, ők majd rohanás a jelenet bármelyik pillanatban, hogy megzavarják a tervek. Szóval van, hogy elpusztítsa ih. Vagy legalább hozzátok ih körül a játék."


Jó. De honnan tudjuk, hogy kik ők?


— Nem találjuk ki ih. Ez a lényeg. Csak egy igazi szerzetes csinálni."


Tara rossz szemmel nézik. — Kétlem, hogy meg tudjuk győzni ego mondani, ha erre gondoltam." Nem, ha tudja, hogy megyünk ki ezek a szerek, vagy talán még rosszabb.


Az övé, ő a fejét rázta. — Nem akarom, hogy ezt mondani. Azt akarom, hogy ezek igazi szerzetesek, hogy elfog a CANNES-i ügynök, vagy még rosszabb.


Egy pillanatig csak bámult rám.


"Akarod, hogy az eső is, vagy talán, hogy az arany körül, a szalma?


Mosolygott rá. — Nem hiszem, hogy ez így állítólag nehéz.


— Azt lehet mondani, hogy könnyen. Mi az érv javasolsz használni? Úgy értem, hogy meggyőzze a férfiak, akik elkötelezettek, hogy nem csinál semmit tenni valamit? Másrészt, ha sikerül meggyőzni az ih, milyen fegyvert javaslom, használják?


Felkelt, újra tempójú fel-le a szobában. "Mint az első rész, a kérdés, a számolás ih önfenntartás ösztöne."


Megrázta a fejét. "Ez nem fog működni. Nem félnek a haláltól.


"Tudom, hogy. De nem úgy értem, ih személyes túlélés. Mármint a mentés ih hit. Nézd, ott csak egyik oka, hogy ők összeállt KANG: menteni a kolostor. Ez lesz az utolsó megmaradt Dao erőd, minden Indokínában. Ha nem a világ.


'Igaz'?


— Tehát, ha ezek a szerzetesek meghalni, ih hit meghal velük. KANG nem fogja elfogadni az új szerzetesek. Ez a hely lesz a CANNA erőd, nem egy Taoista templom. Ha nem akarnak harcolni. Ebben az esetben nem csinál semmit, azt jelenti, hogy tönkreteszed magad."


— De nem halt meg, anélkül, ih védelem?"


"A mi segítséget tudnának költözni egy másik helyen."


Egy pillanatra lehunyta a szemét, mert azt hitték. "Elég, amennyire én látom." De aztán megint csak, mint egy pragmatikus Amerikai foglalkozunk egy teljesen más gondolkodásmód."


"Nem hiszem el," mondtam. "Azt hiszem, minden idealisták ugyanaz a vége. Készek meghalni azok a gondolatok, de nem akarják, hogy hagyd, hogy maguktól halnak meg az elképzeléseiket."


Volt egy másik víz dió hagyott a tálcán. Felvette az ujjaival, majd beleharapott. Mosolygott. Jó ötlet " - mondta. "Egy próbát megér mindenképpen. Csak egy probléma van, a dell is.


Nagyot sóhajtott. 'Mi ez?'


"Hogy mondják a 'idealista' a Sutoen?"


Dobtam az ágyra egy párnával.


'Nem, nem. - mondta. "A teszt még nincs vége. Mi lesz a kezdete a második rész?


"Mi is a második rész?"


"Mit kellene használni, mint egy fegyver?"


"Ó," mondta neki mosolyogva. "Mi körül Lao Zeng irodája." Várnom kellett egy kicsit, míg ő nem volt olyan szinten, mint nekem. Nem tartott nem túl hosszú.


'Az isten. Fegyverek nyögés.


"Fegyverek ego nyögés. Körülbelül száz ego egységek ott lóg, mintegy száz igazi szerzetesek. Aztán a matek tanár azt mondta, hogy ad egy fegyver személyenként.


"Hé, várjunk csak egy percet. Amennyire emlékszem, ezt a poharat a falhoz, a sebezhetetlen, villamosított, zárt.


— De a józan ész azt mondja, hogy ahol van zár, ott kell lennie egy kulcs." Illetve, hogy hol van áram, van is egy kapcsoló. A szerzetesek a Lao Tseng szobájában tudnia kell, hogy hol vannak."


Úgy nézett rám komolyan egy pillanatig, majd kuncogott, ugrott át, majd megölelt. "Néha", mondta," csak szép."


"Nem látott semmit" - mondtam.


25. fejezet


Aznap este, a Nap a Csodák kezdett.


Az első csoda történt, amikor Tara elővett egy doboz cigarettát a táskájából. Lehet, hogy nem hiszem, hogy ez a csoda megegyezik a vizet a sziklát, de akkor nem olyan függő, hogy a dohányzás, mint te vagy.


A második csoda egy kicsit tovább tartott. Körülbelül egy óra, hogy pontos legyek. De amikor Tangning megint balra az ebédjét, beleegyezett, hogy beszéljen a Legfelsőbb Bíróság. Ha a Bíróság elfogadja, hogy csatlakozni fog a tervem.


A harmadik nem tekinthető 100% - os csoda, de hajlandó vagyok azt hinni. Mert, először is, nem az én ötletem volt. Ha nem használt Tara utolsó meccs, lehet, hogy soha nem hívta be a szekrénybe, hogy mi maradt a zsebemben, s talán soha nem találták meg a három szép chips, hogy felvettem a Casino Grenada, sárga tartalom körülvevő csepp. Valami csoda folytán maradtak a varratok a dublett.


Az idő is csodálatos. Azért, mert kevesebb, mint négy másodperccel a nap, a kulcs tépett egy szerzetes jött, úgy tűnik, át az ügynökök, CANNES, hogy ellenőrizzenek minket.


Csak néhány órával azután, hogy az utolsó kábítószer-kezelt étkezés, pedig úgy volt, hogy legyen nyugodt. Az lehet, hogy egy fegyver van a kezében, de nem volt a kilátás. Amikor hajolt le, hogy közelebbről is, nem volt gond üti a gmu a chip rejtett a pálma. Én csak fogtam a fegyvert tőle. Furcsa egy orosz gyártmányú revolver. A hét-shot kaliberű revolver zárva 7.65-ös.


Tíz perc elteltével, ahogy az várható volt, a társa azért jöttem, hogy lássam, mi történik.


Most itt az idő, hogy cselekedjen. Nem tudta, hogy a végeredmény a Ning Tang találkozó, de ez a helyzet most. Az már nincs ott, aki hagyja ki a lehetőséget.


Tara meg a változott az apáca palást, fején csuklyát, hogy fedezze a fejüket. Ez is csak egy gyenge álruhában. De legalább a szerzetesek voltak, minden méretben, valamint a magasságot, így a fizikum, magassága nem kaptak el. Becsukta az ajtót, köztünk a tudattalan őrök, mi pedig könnyen kicsúszott az épület körül, s szerte a sötét terület.


Mentünk nyíltan a laborba.


Tara otthon érezte között a kavargó hordó, komplex berendezések. Gyorsan azonosítani a három hónapos pbx. Új klónok Lao Tsen. A más lények voltak, majmok, mondta. Aztán ő kezdte a sort, kémcsövek, mintha a villám. "A miénk" - mondta rekedten. Ő pedig elfordult.


Őrt álltam, míg ő kotorászott keresztül egy szekrény tele vegyi anyagok, próbáltam kitalálni, mit csináljak velük. "Mit gondolsz," mondta végül. "Ölni tudnék a pbx, hozzátéve, hogy a düh ih diéta. De aztán a laborban még ép, de Kuoi lehet kezdeni visszavonása egy új csoport holnap újra... eltűnt hittem, megérinti a körmei ellen a fogait.


Vagy más?


"...Vagy lehet, hogy néhány glicerin tri-nitrát, ennyi."


"Glicerin trinitrate?"


"Nitroglicerin neked".


'Ez ugyanaz az ön számára.


Mosolygott rá.


- No? -


'Igen. Hajrá, csak így tovább. Siess, hogy néhány nitroglicerin. Nem akarom, hogy ad nekik egy második esélyt."


Azt állítani, hogy a munka, felemeli a poharat képernyőn, hogy blokkolva van, a forrásban lévő vegyi anyagok. Ő döntött úgy, hogy egy nagy, kerek lombikba töltött egy tiszta folyadék, ami volt hozzá cseppenként, hogy a következő cső másik tiszta folyadék. Ez a fűtőtest készült, nagy, hangos csengők. Egy kondenzációs oszlop került a tetején, a lombikot, majd hideg vízben tartani a hőmérsékletet, még ha a keverés anyagok egy automatikus keverő. Nem volt Stahl, aki megkérdezte, hogy mi az az eset volt a dell is. Mindegy, ő dobta azokat a lé a lefolyóba.


Akkor vett még két folyadékok, mindkettő színtelen, majd tedd őket egy lombik, a másik pedig egy cső. Ha tudom, hogy valaha is kételkedtem, hogy már elment. Nem igazán volt oka, hogy itt lehetek. Dolgozott a gyors, hatékony, könnyű kis vörös hajú ember, egy barna csuklyás, egy jó tündér, a keverés a szalamandra szeme, az unikornis könnyei. Ez helyébe a hűtő cső, keverő.


"Rendben," mondta. Még a Nap Csodát termelt az első hamis megjegyzés.


De sok más hamis notts.


Ezek a hamis bankjegy - el Vin. Dr. Kuoi, meg egy tucat hamis szerzetesek egy tucat igazi nagyágyúkat. Azok a hülye hét-shot revolver pisztoly.


Nem vagyok ijedős típus. Ha ő volt, Odin, ő lett volna a túszul Kuoi. De tudták, hogy a túsz elmélet magukat. Két szerzetes közeledett Tara, nyomtak egy revolver be neki vissza, majd Po Vin megparancsolta, hogy dobja el a fegyvert.


Nagyot sóhajtott. Eldobta a fegyvert. Ő volt az elején, hogy a rossz szokása, hogy elfogták őt.


A gmu-mondta.


Azt mondta, ideje volt, hogy a leszokásban. Ez volt az utolsó elfog. Hogy nem futok el újra. Kuoi hozzátette, hogy nem volt ideje, hogy dolgozzon ki egy új szokást. Ő kísérletezett valamit, de még nem próbáltam embereken még nem voltunk nagyjából venni, hogy egy szobában vissza a laborba. A kamera mellett egy öreg nő, aki állandóan verte a falba, a kamera egy fiatal férfi, aki a gyerekkorba. Ledöbbentünk, bent, az ajtó becsapódott, s aztán ott volt a nagy hang egy csavar csúszott előtte.


Bozont eltűnt.


Az ablakok be voltak tiltva. A ketrecben volt kicsi. Bent, nem volt semmi, de steppelt falak. Mi volt rajtad, puha digitális kamerák. Meg fogják használni mikrofon hangszóró meghajtó nekünk elég őrült ahhoz, hogy ez a puha kamera jól jöhet. Legalább megpróbáltak.


Csak annyit tudtam, hogy nem fog sikerülni. Kamikaze nem az én stílusom, de a gáz bomba volt, még mindig rejtve van a lábam között. Ha elengedem a zárt térben a sejt, elvisz minket vele. De legalább már kapcsolatba lépett volna Kwoi. Én el fogom érni a teremtő, míg a képességek még mindig érintetlen.


Úgy nézett Tara. Meg volt rémülve. A tudás a fontos. A szeme tágra nyílt, arca kifejezéstelen. A szorongás, a másik a félelem. A félelem miatt aggódsz, hogy a legteljesebb. A Terror bénító.


Ee vette fel akart vidítani. Megpróbálta kipréselni egy alkalmas a félelem keresztül nem. Még mindig remeg. Ez sokkolta őt. Elütötte ee. "Ébredj fel, kedvesem. Szükségem van rád."'


Ő ásta, hogy a körmei a karomba. "Sajnálom," mondta egy megfojtotta hang. "Szabó, igazad van," mondtam. — Mit gondol, én hogy érzem magam?"


Úgy nézett rám meglepetten. Egy riasztót?'


"Krisztus" - mondtam. "Ha nem az lenne, már kész ez a puha, digitális fényképezőgép."


Letette a fejét a vállamra, s csak ott lógott. "Miért érzem úgy, hogy most már jobb, nem rosszabb?"


"Mert be vagy zárva egy ember, nem egy gép." Mosolygott, vékonyra rám. Idegesen, de mosolyogva. "Ha így van", mondta, "miért van' Made in Japan ' írva a segged?"


"Mert én lett alapítva," mondtam, a következő úton. Ő vezette a kezét a haján. Ő utánozza magát, de legalább ő irányít, megint.


"Siess," mondtam, " de lássuk be!" Először, mikor ezt az átkozott dolog, hogy fel fog robbanni?


Megrázta a fejét. "Ne aggódj emiatt. Ha a hideg víz kikapcsolta, akkor már halott lenne. De, hogy felrobban, a kémiai kell hevíteni 240 fok, magától nem fogja elérni. Azt is sikerült, hogy az üveg függöny le újra. Nem is tudják, hogy kicseréltem a vegyszerek, mert tudják megölni a saját PBX. Először ott volt... hát, mondjuk, eda az ALKÖZPONTI.


Akkor rendben van. Mint Kuoi ego vicces fegyvert, van egy ötletem. Kitalálta, hogy ha Kuoi jött vissza, lehet, hogy nem jön-val egy teljes szakasz. Néhány szerzetesek a revolverek valószínűleg elég. Ő fogja gondolni. Azt mondta Tara, amit gondoltam.


Voltak, nem sietett vissza. Talán csak egy kis idő.


Mi elhelyezni magunkat, mindkét oldalán az ajtót. Tara volt a jobb. Amikor kinyílik az ajtó, ő lesz rajta.


Nehéz csend épült fel, s megszállták a sejt. Ha a hölgyet, hogy mi lesz a következő verte a falat, a padding lenne temetni a hang. Ő mondta Tara aludni, ha azt hitte, hé szükséges. Azt gondoltam, Hé szükséges. Én ébren maradt, s nézte a csend. Vártam, hogy szünet.


Kíváncsi voltam, mit gyógyszer Kuoi készített nekünk. Arra gondoltam, hogy azok a régi sci-fi filmeket, ahol egy egyetem kémia professzora fordul a diákok a hatalmas hibákat. Vagy az egyik, ahol az űrhajósok túladagolás a holdsugarak, majd kapcsolja be őrült kaktuszok. Carter megfelel Dr. Vail Tweet. A közeljövőben ebben a színházban. Két zsák kukoricát sok Kólát. Akkor megy haza, hogy szerelmes Irina.


Tara keverve egy pillanatra álmában. A becslés volt, hogy öt órakor reggel. A madarak már fel a repülés egy óra, a szent ömlött át a rácsos ablakok. Őt is megrázta.


Az első percben helyreállítási a legnehezebb. Néztem őt, mint ő beállítani a felfogás a barna bútorok, steppelt falak. A lány megdörzsölte a kezét a szeme. 'Mi az idő?'Ő nézett körül.' Oi. Szóval, végre visszatért az élők közé. "Azt hiszem, nem tudjuk, mi?"


"Ideje felkelni," mondtam.


"Nem volt olyan jó, biztonságos alvás. Azt álmodtam, hogy mi...


"Csitt."


Hallotta, hogy az ajtó a folyosóra nyílik. Labor ajtaján. Tara újra ágy őszinte a sarokban, ahogy gyakoroltuk. Amikor kinyílt az ajtó, a teste volt rejtve, de a kezét lehet elérni. Ő készen áll a cselekvésre. Az ő véleménye szerint, az időzítés tökéletes volt. Nem feküdt volna le elég hosszú ahhoz, hogy ébren van, de nem elég hosszú ahhoz, hogy félj. Neki feküdt, a másik oldalon a nap, dől a fejét a nyögés. aludni.


Kinyílt az ajtó. Két fegyveres szerzetesek körül Dr. Kuoi. Volt egy kést Kuoi kezét.


Minden úgy ment, gyorsan, jól.


Az első szerzetes, Ügynök KANG, megbökött a revolver. Az első alkalommal egy nap, Tara kéz jelent meg. A második szerzetes úgy érezte, egy kis pöcs a csupasz lábát. A legújabb chipek által Grenada. Ő ugrott elérte a revolver. Lőtt véletlen, a steppelt fal. Quoy összerezzent. A második szerzetes elvesztette az eszméletét. Nem volt fegyver a kezemben. Az első szerzetes kétszer lőtték a gyomorban. Kuoi elkezdett menekülni. A gmu megbotlott fel, majd lefogta, amíg Tara megragadta a lövell adott a gmu-egy lövés. Ego szeme hengerelt vissza a félelem. Elájult. Ő vette fel a második fegyvert a földről, majd átadtam Tara. Akkor elvette a kulcsot, zárt Kuoi ego, barátok, a digitális kamerák.


Voltunk újra szabad. Ez azt jelenti, hogy én vagyok kivételesen okos, rendkívül ostoba. Válasszon egyet. De ne mondd, reuma...


Tara nekidőlt Nyögés, majd behunyta a szemét. "Tudom kikapcsolni?" Valóban nagyon gyenge.


"Azt hiszed, tarts ki még egy órát?"


A lány felsóhajtott, majd kiegyenesedett újra. "Ígérem."


"Gyerünk" - mondtam.


'Várj egy percet!'Ő adta vissza a fegyvert, hogy ay adott nekem. "Várj, mi? Azt kibontotta a sor a barátcsuhát. A szerzetes volt olyan magas, mint én, a szegély a köntös vontatott hat centivel a padló. Ő húzta az ego, amíg nem volt magasabb, mint a bokáját. "Tartsd ezt most." Ő fogta le, míg ő kötötte meg a cipőfűző szűk újra összehajtogatta a plusz szövet rajta.


"Tudom," mondta. "Ez nem különösebben szép, de jobb, ha futni kell." Elvette a fegyvert. Jó. Hová megyünk, főnök?"


"A laborba."


Odament az ajtóhoz, s a nyílva. Intett a Tara, hogy maradjon távol. Két labor technikus volt odabent. Úgy voltak öltözve, mint a szerzetesek, de ihas borította a fehér fehérköpenyesek. Dolgoztak a fedett asztal, de nem nyúltak Tara teremtés.


Ő kiment az ajtón, s nesztelenül sétált át a szobán. Mikor körülbelül tíz láb mögött, azt mondta, hogy " tarts ki, majd tegye fel a kezét. Lassan fordulj meg.


Úgy tettek, ahogy mondták. Mondtam neki, hogy Tara.


"Mi van ebben a gyógyszeres szekrényben, hogy a csend ih pár órára?"


Elment a polcokon, a mágikus italokat, valamint tanulmányozták a válogatás. "Mmmm, mit szólnál egy kis amobarbital? Ez elég szép, nyugodt cola."


"Jól vagyok."


Elkezdte a felkészülést a fecskendőket. "Amit jobban szeretsz. Normális alvás vagy kinek?"


"Jézus" - mondtam. "A döntés az, hogy a vevő". Tartottam a szemem, a két szerzetes. Odin költözött a kezét, óvatosan az asztal körül őket.


A boltívek, akkor, " mondta, fél kitöltése az injekciós tűket.


A lövés a pohár után nyúlt. Az üveg összetört, sárga folyadék folyt ki. Ez a korrodált felület a széket.


Mindannyian nézett. Az övé, ő a fejét rázta. — Azt hiszem, jobb lesz, ha ott." Nem akarom, hogy bármi is történjen veled." Nem költöztek egy időre. "Van öt lövést, majd lövök nagyon jól. Szóval tényleg csak egy választás. Aludni... én is rámutatott, hogy a tartályt, majd a tűket.


Intett a revolver rá. Ezek felé a szoba közepén.


Nem tudom, miért hagytam, hogy őket válassza. Olyan volt, mint lelőni a fegyvertelen embert hidegvérrel. Ő tartotta fel a revolver az orruk alatt, míg Tara beadni nekik egy injekciós tűvel, dörzsölés ih alkohollal mintha számítana. A jó szokások ugyanolyan nehéz megtörni, mint a rosszak.


Hamarosan elájult, majd elaludt. Ő felém fordult.


Most mi lesz? próbált nyugodtan beszélni, de a hangja bizonytalan.


"Még mindig nem ájulni," megkérte


"Ülhetek le akkor?"


Hé rámosolyogtam. Mert furcsa kombinációja képes gyengédség, erősség, gyengeség, nő, gyermek. Ott ült, s megcsókolta a feje tetejét által ee.


— Van még valami, drágám.


"Nitroglicerin".


Nitroglicerin. Lehet, hogy az ego elég erős ahhoz, hogy felrobbantja az egész épület? Úgy értem, beleértve a ragyogó csillag. Dr. Kuoi?


Ő bólintott. "Beleértve az ego, az iroda, illetve minden ego papírokat."


"Akkor csináld."


Hirtelen azt hittem, az ártatlan áldozatok a sejtek. Egy fiú, egy öreg nő, hogy valaki más volt a csodálatos szerencse, hogy egy emberi tengerimalac Dr. Kuoi. Volt, hogy babrálja a készlet nyolc kiló. Kulcsok sejtek. Valahogy úgy volt, hogy megpróbálja megmenteni ezeket az embereket. De hogy magyarázod meg, hogy azok az emberek, akik nem értik, hogy mit csinálsz? Hogyan mondd meg nekik, hogy: "Kövess engem. Ne aggódj.'...


Ment a szekrényhez, majd átvette a gyógyszer Tara használt volna, szemben a szerzetesek. "Mennyi az elég egy normális érzéstelenítés?"


"Ó ... öt száz milligramm bőven elég. Lehet, hogy megzavarja ezt? Mutatott egy üveg tiszta folyadék. "Tudod, hogy adjon valaki egy injekciót?"


Biccentett neki. Elkezdett keverés nyugtatók.


Jó. Megpróbálom, hogy ezeket innen. A templom, ha lesz időm. Ők biztosan ott biztonságban lesz egy darabig...? Neki, nézett a pohár a kezében. "Mikor visszajöttem ide, tudod, hogyan kell dobni ezt a cuccot?


"Ne add fel az ego örökre, kedves. Miért csak zárd el a vizet, majd kapcsolja be a fűtést.


Jó. Mindent megteszek, hogy gyere vissza, hogy vegye fel. Vagy találkozunk a templomban?" Elhagyom őt.


'Becenevet?'


Neki, megfordult. 'Mi az, drágám?


"Győződjön meg róla, hogy minden rendben van?" Olyan volt, mint egy ima. Ő tartotta fel a palackot, majd tűt, majd felvette. Neki, úgy érezte, minden gyengédség alatt a durva szövet. Úgy éreztem magam, enyhül egy kicsit tőle, lüktető, meleg, hogy fertőző melegség terjed át a test, s behatolt az összecsukható dollár. Van egy szó. Ez egy vicces szó, hogy van nyomtatva, Valentin kártyák játszott a zenegépek után százszor egy óra. Megcsókolta ee. A megcsókolta üdvözlés, viszlát, őt akarom, hogy szeretlek téged, de ő tartott engem, mint ha a stahl volt egy részét. "Ez, hogy minden rendben lesz," suttogtam. 'Minden rendben lesz.'


Felakasztotta a fejét. "Tudom, mi van benne—" "ezek az emberek ezekkel a revolver?


"Nos, ők nem most engem keres. Azt hiszem, kezdek valami érthetetlen itt.


A szemét kinyitotta nekem volt uncomprehending.


"Egy növény," mondtam. "Egy termék a Kuoi Mágikus Elixír cég. Szóval, ha jól játszik, nem lehet elkerülni a bajt. Azon kívül, hogy "felemeltem állát," találkoztam egy csomó férfi az életemben, rengeteg fegyverrel. De a még életben van.


Megpróbált mosolyogni, de kudarcot vallott.


"Fel a fejjel", mondtam. "A sebezhetetlen. Nemes, a lucky star, emlékszel? Továbbá, a hős soha nem sebezhető. Azt olvastam, elég volt a történetekből, hogy tudja.


Megrázta a fejét. "Ez nem egy történet. Ez a valóság. Elhallgatott. "Peter Hansen volt, mint egy hős, hogy történt vele valami."


Hansena egyszer találkoztam vele. Vonzó fickó, mesterlövész puska. Hawke úgynevezett ego, egy igazi tehetség. De valami történt Hansen. Nem a nagy búcsú, de mit lehetett volna rosszabb is. Elérik Hansen a gerinc. Esetlenül, a negyven-öt mérő szakított meg az idegeket, amelyek lehetővé teszik, hogy a dolgok, mint járni. Hogy szerelem. Ő tolta a gondolat, hogy innen, amilyen gyorsan csak lehetséges. "Ez egy másik történet" - mondtam. 'Nem az enyém. Nem a miénk.


Ő csókolt meg újra, a szemhéj csapkodott új félelem.


Elhúzódott, majd megragadta a vállát. "Hagyd abba," mondtam. — Mondtam, hogy minden rendben lesz. Így már minden rendben lesz. Folyamatosan egy erős fogást ezt a fegyvert. Rámutatott, hogy a revolver feküdt az asztalon. "Vidd az ego mikor megy el használni, ha kell."


Sóhajtott, majd bólintott, lassan, hogy visszanyerje az irányítást magát.


"Találkozunk a templomban." "Én elmentem a ketreceket.


'Becenevet.'kérdezte. "Tudom kikapcsolni?"


26. fejezet


Van egy másik áldozata Dr. Kuoi gyakorlatban. Egy férfi, egykorú, Európai, magas. Sokat nevetett. Ő rajongott érte. Kíváncsi voltam, hogy ez a szegény ember van itt. Valamint, hogy a személyes boldogság, van itt egyedül.


Nem lenne baj, ha nem különleges biztonsági csapat akart engem. A okokból csendben voltak. A nap már magas, a levegő reszketett a hőség. A szokásos sorban a földre néz ki szerzetesek tartottak a templom felé. Csuklyát viselt, hogy megvédje ih kopasz támadás képesség, érték. A lány lopva elmerül magát a helyzet. A PBX nem látható. Egy tört durva nevetés körül a kollégiumi ablak tájékoztatott, hogy a partizán szerzetesek voltak még bent van abban a pillanatban.


A három védence pacifikáltak. Bent a templom igazi szerzetesek, biztonságban lesznek.


Ih hozta, illetve meghatározott neki szőtt ima szőnyeg mellett a térdelő szerzetes. Jó volt bent. Az eredmény vastag külső falak vagy a szenvedély hiánya belül. A néma szerzetesek voltak, mint a szobrok. De nem úgy, mint a kő szobrok. A kő, piszkos, földes, még a legsimább márvány még mindig hordozza tippek a szikla, hegy, sár.


Ha lehetséges, a képek, a felhők kell venni. akkor ez volt minden. Egy nagy kép az égből.


Ning Tanga láttam az előtérben a szobából. Az ő egója megpróbálta elkapni a tekintetét, de befelé fordult, rögzített valami elvont gondolat. Hagytam neki a templomon keresztül. Ha nem sietünk, még lehet, hogy a laborba, hogy Tara. Ő nem küldött a hotel át az alapon, egyedül.


Elmegy nehezebb volt, mint jön. Mikor neki, belépett a templomba, ő volt sok. Most ő volt az egyik a néhány Po. A hamis szerzetesek tudta, hogy az igazi szerzetesek voltak imádkoztam. Ha ez nem valós, nem kamu, akkor annak kell, hogy legyen Carter. De talán csak egyre szerencsés.


Próbálta az iramot egy ember, aki látja, időt, távolságot, mint mi, egyszerű halandók pedig a jelentéktelen dolgokat. Nem kéne, hogy jól menjen.


Szóval nem ment jól.


Nem ez volt az első ág, nézett a nap szűkült a szeme. Majd a laborba.


Laboratóriumok, illetve Tartályok.


Egy lépés választotta őt.


Neki azt hiszem, hogy így van.


Mind a hatan álltak a hát. Körülbelül húsz méterre tőlem. Hat automata telefonközpont. Az Odin körül őket, felemelte a fejét, ahogy beszéltek. Meglátott engem, kiabálni kezdett. Aztán minden jött rám. Beugrott egy fa mögé, majd lőtt. Az egyik lövés a vállát, de ő továbbra is előre. Négy lövés a bal. Ha a hit négyszer, még mindig lesz két ág teljes kialakulását. Azon töprengek, hogy ez a helyzet, amikor az erősítés érkezett. A másik a klónok. Húsz minden. Rohant ki a koliban, ugyanabba az irányba megyünk.


Vannak pillanatok, amikor meg kell gyorsan futni.


Odamentem az egyetlen lehetséges út. Ez azt jelentette, hogy el kellett mennem, hogy a papi földeken. Amikor látod, hogy egy férfi ilyen hülye egy filmet, tudja, hogy van ítélve. Bármilyen őrült, aki mászik egy állványról, vagy fut át a sík mező könyörtelenül halálra ítélve magát.


De néha egyszerűen nincs más kiút.


Ha tudtam volna, hogy a labor, ih k Tara hoztam volna neki. Ha viszek neki, hogy a templomba, nem veszélyezteti mások egy kicsit megállni. Nem volt más tervem. Nem hosszú távú okos mező manőverek. A dugóhúzó nem volt arról, hogy túlélem. De meddig.


A pipacs mező intett nekem, mint egy jelenet Oz. Végtelen szőnyeg lila virágok. Álom a színpadon. Rendkívül valószínűtlen, Waterloo.


Volt egy harminc méteres vezető, mind a négy golyó. Ez minden. Ez volt a végén az áldás gróf. Golyó csapódott a földre a lábam, küld csúnya széllökések ahogy az a vállam. Ő továbbra is fut, illetve szerzett még egy pár méter. Valahol a közepén a területen volt egy kis kő doboz. Ha csak ee volna, s ee lehet használni, mint egy ideiglenes védelem, mint egy ideiglenes bázis.


Carter utolsó bástyája.


Most szétszórt akart keríteni. Golyó süvített el mellettem, mintha én lettem volna szívja be a fülledt szobában, amikor elérte a kő struktúra. Az ajtó zárva volt. A odabújt nyögés, aztán körülnézett. A klónok közeledett hozzám. Húsz azonos arcok megközelítés nekem a húsz különböző irányokba. Húsz revolverek mutatott rám.


Ő lőtt a legközelebbi célpont. irányul közvetlenül a ponton, a központ a homlok. Gyorsan esett a virág-szétszórva a sírban. Újabb város a lövöldözés esett le nekem, minden irányból. Ők a falhoz csapódott mögöttem, elég a virágot a lábamra, de valahogy nem érintett meg.


Akkor megértettem őt.


Voltak még elrendelte, hogy ne öljön meg. Nem tudhatták, hogy Kuoi volt a fogoly, az pedig az ego labor volt, egyetlen percre örökkévalóság. Amennyire tudták, az övé volt, még az arany tojást tojó tyúk. Csak meg akarnak elkapni, majd tegye vissza a ketrecbe. Hirtelen pontosan tudja, mit kell tenni. Az ellenkező esélye már nem zavart. A győztesek soha nem reális.


Lőttem két automatikus telefonközpontok, hogy elállták az utat, az irányt akartam, de nem találtam ki. Ő soha nem tett volna ilyet. Csak akkor, ugyanabban az időben. a labor felrobbant. Felrobbant egy kis vulkán, remeg a föld, tüzet okádó, kődobálás, meg sugarak a nap, de csak nem hagyta robbanó, bumm, bumm, bumm. Közepén a bénító zavart, hogy követni, hogy a fejlett, néhány méterre. Rohantam át a mezőn, mennydörgő keresztül mindent, ami ott állt az úton, mint a háború istene.


Elkezdték visszaállítani, majd üldözőbe. Ez pontosan az volt, amit a szállodában volt. Elveszett egy csomó időt, aztán az apja vette át a vezetést.


Ő elérte az ajtót, hogy Lao Tseng szobájában. Nem volt, aki őrt az ajtó. Nem a szerzetesek. Nem partizan. Amikor a káosz tört ki, nem a dell magát merészkedett ki a szabadba.


Amikor az van, hogy Lao hivatal, a értettem, hogy miért. Az üvegfal elváltak, a fegyver eltűnt. A Taoists csatlakozott a terv. Megtartották a po KANG srácok fegyverrel, s távol tőlem.


Ő találta meg Lao Zeng, s Vin az ebédlőben. Két szerzetes tartott ih fegyverrel a revolverek. Ő üldözte a szerzetesek az épület körül, illetve a kicserélt fegyverek egy körül őket. Ego hét lövést, hogy az egy maradt.


Ketten voltak az ebédlőben. A folyosón, a másik a konyha. Kinyitottam az ajtót, hogy a folyosón egy repedés, de a zár dolgozott. Ha az ajtó zárva van, valóban zárva van. Kívül. Vette magát, s ott állt a konyha ajtó, rámutatva egy revolver a foglyokat. Lao Zeng úgy nézett ki, komor. Vin, aki úgy nézett ki, dühös. De még nem adtam fel.


Végtére is, az ih mentő csapat már úton van. Lao Elképzelését, hogy a klónok érkezik, épp időben, hogy megmentse ih. Legalább is erre számítottak.


Lao Zeng megragadta a karját a kerekesszék. "Élvezze a rövid pillanatra az a dicsőség, Carter. Mert figyelmeztetlek: ez egy nagyon rövid idő alatt. Van egy száz ügynökök húsz legjobb fiai ott. Nem volt esélye.


"Nos, majd meglátjuk" - mondtam. — Mindenesetre, az intrikák vagy meghiúsította. Abban az esetben, ha még nem hallottad volna, a labor csak levette — a klónok, a dokumentumok, Dr. Kuoi, az egész ego banda.


Vin Vo megpróbálta megcáfolni ezt a pozitív gondolkodásmód. "Tudjuk visszaállítani," mondta, még Lao Zeng, mint nekem. "Lesz egy új Dr. Kuoi, valamint egy új generációs, nagy teljesítményű ats. Eközben a küldetés sikeres lesz a bénító az ország. A PBX, hogy lesz ez már nem volt a laborban."


Csak annyit tudtam mondani, hogy " álmodom." Nagy felfordulás volt a folyosón. Csizma zörrentette meg. Ajtót nyitott. A klónok megérkezett. Csak egy pár másodpercre, majd lesznek séta a régi barátommal Chen-li. Vin Wo mosolygott. "Te arról, hogy durván ébredt fel." Lehet, hogy jó, Carter, de nem vagy elég jó húsz az egyhez.


"Majd meglátjuk" - mondtam megint.


Az ajtó a folyosó nyitott a klónok rohant be. Az egész család. "Csukd be az ajtót!" Lao Zeng mondta. A revolver az ego fejét fél ego kevesebb, mint a gondolat, hogy egy tervezet. Az ajtó zárva van, majd úgy döntött, ego sorsa.


Ők nem sietett, hogy közelítse meg. Húsz hogy egy, ő kész volt. Eldobta a fegyvert. Az egyik kezében volt a hangsúly, a konyhaasztalon, a másik rejtett a redők a köntösöm, ahol a bomba rejtette. Neki, rájöttem, hogy volt idő. Aztán ő is elhagyta ee. Mint egy kemény labda. Nyitott Lao Tseng fejét. Kettős csapás! Elvesztette az egója, s ugyanakkor a bomba felrobbant, megtölti a szobát, a halálos füst. Az övé volt fut körül a konyhában, még mielőtt rájött, hogy mi történik. Bezárta maga mögött az ajtót, majd elment a templomba.


Tara is ott volt. Együtt Ning Tang. Azt mondta, hogy a többi szerzetesek tartotta KANG ügynökök a kollégiumi épület. A ihs gondosan kötözve, a padlón. Az igazi szerzetesek voltak fut a kolostor újra.


Ő kért meg rá, hogy Tara megkérdezni, hogy az egónk, milyen lehetett használni a fegyvereket, s azzal fenyeget, hogy más emberek halnak meg. Tara hallottam, reuma, majd felém fordult csukott szemmel. Megrázta a fejét.


"Nem hiszem."


"Próbáld meg," - mondtam. "Ma azt hiszem, mindent."


"Mindenki nagyon utálta használja ezeket a fegyvereket. A hang, hogy miért — "megrázta a fejét, hogy" a hang, hogy miért vették ki a golyó körül a fegyvereket először.


Hogyan? Megnézte a fegyver a kezében, hogy ő volt cserélni a szerzetes. Ő célja, hogy a nyitott ajtón a templomba, majd lőtt. Semmi ilyesmi. Csak egy unalmas kattintson.


Nevetett.


Ez az egész felkelés zajlott golyó nélkül. Az a tény, hogy a po-KANG srácok hittem, lőszer, hogy nyerni led ih csapdába.


Úgy nézett ki, a Ning Tang szemét, aztán eszembe jutott, hogy azt mondta, hogy ötleteket erősebb volt, mint a fegyverek. Akkor neki, azt hittem, megértettem.


Egy darabig.


27. fejezet


Minősítés egy olyan új szavak, amit utálok róla. Egyikük a rossz szokások, a létesítmény, amikor erőfeszítéseket, soha nem az "erős", illetve, ha a hadsereg nem egyszerűen a "küldött" helyett"vetettek be." Jegyek csak egy nagy szó, amit mondok Hawke arról, hogy mit tudom én, mit mond nekem, amit tud, s úgy döntünk, hogy nem mondom el senkinek.


Tara pedig az övé úton voltak vele.


Ez egyike volt azoknak a gyönyörű tavaszi napon, amikor Washington ragyog minden emlékmű úgy tűnik, hogy egy monumentális jelentőségű.


Tara volt túl nagy csend a taxi. Izgalmas a kezemet, ő harapta az ajkát, elveszett a saját lefordíthatatlan gondolatok. Ilyen volt valaha, mivel a vadászgörény gép leszállt. A sofőr rádió volt hangolva, hogy egy olyan állomás, hogy a játék a régi szabvány dallamok, de most játszottak egy jó régi Cole Porter dal, " Oly Közel, S Mégis Oly Távol." Az ő hangja volt.


Hajtottunk fel, hogy Dupont Circle, majd megállt előtte egy bizonyos unmonumental ajtót, a Közös Nyomja meg a Távirati Iroda. Legalább jobb homlokzat a FEJSZE központja, mint az a lepukkant Londoni teázó.


Sólyom üdvözölt minket lelkesen. Felnézett a zsúfolt széket, majd morgott.


"Ülj le" - mondta. "Van egy perced?"


Olvasott valamit egy piros titkos mappa, rágja egy kivilágítatlan szivart. A mi kis csata a klónok vége volt, de itt a Hawke asztal, a háború folytatódott. Új ügy. Új történetek.


Tara kinézett az ablakon a napfényes fák. Felső ajkát húzta szorosan. Megfordult, majd vállat vont. Bármi is a baja, hogy rájön előbb vagy utóbb. Ő volt az egyik azok a nők, akik nem pókerezni. Legalábbis, ha ezeket az érzéseket.


Ahelyett, hogy nem őt, úgy nézett Sólyom. A régi arc, fiatal, kék szemű. Az agyat, hogy nevét, címét, egy Náci hangout 1940-ben, de nem emlékszem, hogy milyen póló volt rajta tegnap.


Végül felnézett. "Sajnálom," mondta rekedten. "Amint tudta, hogy biztonságban van, ott eltűnt a prioritási listán." Megfordult, hogy Tara. "Nos, Miss Bennet. Hogy tetszik az aktív része a festék?


Tara mosolygott. Egy furcsa, nem meggyőző mosolyt. "Nagyon jó" mondta halkan. Igen, nagyon szép. De... nem hiszem, hogy akarom megint."


Nem? Felemelte az egyik szemöldökét, majd nézett felém. "Rendben, Carter. A sor. Ő hátradőlt a nyikorgó forgatható szék világít egy szétrágni szivart.


— Már tudom, hogy a legtöbb, uram. Találtunk egy fészket ezek a Pbx, majd megsemmisítette. Tara gondoskodott a klónozott embriók, hogy a labor, az őrült tudós mögötte. NEM lesz többé szaporítható ih. Legalábbis addig, amíg életben vagyunk, Vin Po, Lao Tseng, a felnőtt PBX volna neki. Legalább azok, akik ott szolgáltak


"Mi vagyunk azok, akik itt voltak, a néhány, aki Londonban volt, hogy" ő félbeszakított. "Mi is kapcsolatba lépett egy ih kábítószer-szakértő. ott van. Mi-az-az ego úgynevezett-most?


"Pam a Ló." †


'Igen. Van neki, de ő is elismeri, hogy mindent alaposan. Persze, első adunk gmu egy kis ego a saját igazság szérum. Sólyom elfintorodott. Szerette használ neki annyira szerette, mint használ neki. — Nem kell aggódnod. Ez Featherstone teljesítmény is volt zárva. Ez a felelősség a Scotland Yard. Úgy néz ki, hogy eltalálták sok van. Ez a pénz finanszírozta sok KAN események.


Azt mondta, Hawke az ópium mezők, hogy KANG használt a gyógyszer kereskedelemben, mint egy közepes hittem. Megrázta a fejét komoran, aztán bevertem a szivarját, mintha ölni parazita vele. "Sajnos, a kábítószer-kereskedelem nem tartozik a hatáskörünkbe. De mindig mondom nekik, hogy nincs sokkal több, hogy ezek a gyógyszerek, mint a kapzsiság."


Nagyot sóhajtott. "Lehet, hogy majd figyelj egy kicsit jobban most. Mindenesetre ez a különleges pipacs mező már nem használt -, valamint a fióktelep a Nassau, hogy zárva van. Vagyis kettő.


"De több száz ilyen helyen kezdeni."


Sólyom kaptam egy szúrós pillantást. "Több ezer lenne a jobb választás." Ő visszafordult, hogy Tara. 'Hát. '- Valójában boldognak kellene lennie. A... mi is a neve?" ... egy őrült, elképzelhetetlen elmélet... Nos, ez volt a helyes.


Tara tisztázta a torkát. "Azt jelentette, hogy egy isten háta mögötti, őrült álom, uram," mondta őszintén.


Sólyom zavarba jött. Talán ez az első alkalom az életemben. "Rendben," motyogta. — Hagytam, hogy menjen át vele, nem?


"Igen, uram" volt az egyetlen, reuma kapott.


Akkor rendben van.'Arra készült, hogy menjünk. Még ennél is?'


Biccentett neki. 'Két dolgot. Megígértem, hogy ezek a szerzetesek, hogy megpróbáljuk megtalálni őket egy új kolostort. Valahol a szabad területen. A hotel tartotta volna meg a szavát. Gondolod, hogy el tudja intézni?


Sólyom tett megjegyzés a notebook. "Hiszem, hogy van egy katonai bázis Dél-Koreában. Lássuk először. Azt hiszem, meg tudjuk csinálni. Ő kezdte a második dugóhúzó.


"Roscoe."


Sólyom küzdött, hogy a fény egy szivar. Aztán felnézett, s elmondta, Roscoe-t. Arról az átkozott esernyő, valamint, hogy megtalálták az ego.


"Talán jobb is volt így, olyan módon," mondta. Akkor hagyta ki a zord nevetni. "Fogd, Szabó, ez egy hülyeség.


Megfordult a nyikorgó széken, s kinézett az ablakon. Kinéztem. "A lényeg, hogy kaptunk egy csomó rossz véleménye erről a Roscoe fickó. Ő már túl öreg, túl óvatos. Abington Londonban engedélyt kért arra, hogy nyugdíjba ego. Nem sokkal azelőtt történt, hogy nevezett ki, az ego. Akárhogy is, ez lenne az ego, az utolsó dolog, amit tehetünk. De nem vagyok benne biztos, hogy Roscoe megértette volna ezt. A legjobb éve volt egy kiváló ügynök. Ez egy ego élet.


Sólyom vett egy mély lélegzetet. Kíváncsi voltam, ha arra gondoltam, hogy magát. A nap, amikor ő maga válik, figyelmetlen, valaki úgy dönt, hogy visszavonul az ego. Istenem, most már azt gondoltam, hogy magát is.


Sólyom fordult el az ablaktól.


"Mit fog tenni? Fogja tölteni a jól megérdemelt nyaralás külföldön?" Ez volt az ego azt akarod mondani, hogy adott nekem egy pár hetet.


Úgy nézett Tara pedig azt hittem, a Riviéra. Vagy Tahiti. Igen, egy lakatlan szigeten lenne tökéletes. "Talán," válaszoltam.


Folytatta. 'Te. Miss Bennet? Megérdemelsz egy pár napot is. Tettünk róla, hogy Peter megkapja kiváló érdekel, de lehet tölteni az ünnepeket együtt. Két.'


Ő áthelyezte egy magasabb fokozat.


Péter?'Neki, kiderült, hogy neki.


Rám nézett, egyenesen a szemembe. "Peter Hansen," mondta halkan.


Peter Hansen, a sebesült hős. Akinek a nevét említette, hogy a laborban, amikor figyelmeztetett, hogy legyek óvatos. "Férjem" - fejezte be.


Ahhoz képest, hogy nem kell sok idő, a tapintat, Sólyom tett nagylelkű gesztus. Köszörülte a torkát, felállt, majd kiment a folyosóra.


Tara nézett rám szomorúan. "Én szeretem őt" - mondta. — Nem hagyhatom itt. Én nem tenném még, ha lehetne. De, Nick, én szerettem, hogy szeretlek nagyon. Elérte volna ki, megragadott engem, szorítottál. Neki, megnéztem az arcát. Az utóbbi időben. Azok a gyönyörű zöld szemek, azok a vöröses haj, azok a hülye szeplő, hogy még mindig ott voltak. Pedig neki, gondoltam, milyen élete lett volna, az nem. Egy biztonságos, jó élet, ahol minden marad, ahogy van, de soha nem rémálommá válik. Egy élet, hogy Ay soha nem ígérem neki. Egy élet, hogy soha nem lenne képes. Egy élet, valószínűleg soha nem akarta volna.


"Lehet, hogy jobb, oly módon," mondtam. "Isten szeret engem, mert hülyeségeket beszél."


A könyvről:


Egyszer volt, hol nem volt, egy kiadványt szentelt a kísérleteket: egy test sejt valaki, fejleszteni a megfelelő feltételeket, valamint egy másolatot, hogy ez a személy. A hasonmás lesz azonos megjelenésű lesz azonos a képességeit.


Nick Carter nem tudta elhinni, de gmu volt, amikor találkozott ilyen "klón" vagy azonos hasonmások. Ebben az esetben ezek a hasonmások egy zseni bérgyilkos, csak egy cél a fejedben: megfélemlíteni a Kongresszus, a Szenátus, s az Amerikai Elnök, valamint az alárendelt ih, hogy a sortűz. Így irányítani világ, a politika, a különböző nézőpontok.


Nick Carter elpusztítsa annyi Pbx, ahogy akarja, de semmi értelme. S míg RÁNK szenátorok halnak meg, Carter teszi a reménytelen feladat: ha leáll a termelés, a PBX, illetve megszüntetése az egyetlen igazi gyilkos.


De nem minden ág egy igazi férfi?


Tartalomjegyzék

2. fejezet


3. fejezet


4. fejezet


5. fejezet


6. fejezet


7. fejezet


8. fejezet


9. fejezet


10. fejezet


11. fejezet


12. fejezet


13. fejezet


14. fejezet


15. fejezet


16. fejezet


17. fejezet


18. fejezet


19. fejezet


20. fejezet


21. fejezet


22. fejezet


23. fejezet


24. fejezet


25. fejezet


26. fejezet


27. fejezet


Nick Carter


A horror a jeges rémület.


fordította Lev Shklovsky a memória elveszett fiát Anton


Eredeti cím: Ice Csapda Terror


Első fejezet


Már sötétedik, fent a magas tetőre, s körül a fák. Árnyak csúszott át a egymásba fonódó lombozat, megvastagodása a steam függöny nyomasztó Savchenko, hogy folyt minden. Ez tette a lassú, fáradt érzésem volt, hogy még rosszabb. Egy kérlelhetetlen erővel szállta meg a dzsungel — egy nagy pióca, hogy a csatornába, minden energiádat, sőt a fog élni. Ez a hatalom már dolgozik egy másfél nap. Arra buzdított, hogy ne feküdj le, csak adja fel, majd hagyd, hogy ezek az ördögi hordák rovarok végezz velem a jó. Szál a Nick Carter-szuper ügynök AH, Killmaster N3. S a hang jött, hogy ezt a pokoli sarkában Nicaragua felhívta a Moszkító-Parton. Ironikus, hogy a nevét, ez az alacsony, forró mocsaras terület nem vett ezeket a gonosz rovarokat, de az Indiánok-szúnyog .


Azonban kitartottak, mert már tudta, hogy elérje a célját, még sötétedés előtt. A majdnem áthatolhatatlan aljnövényzet volt késik sokáig. Úgy volt, hogy minden négyzetcentiméterét a dzsungelben a machete. Megesküdött, majdnem felborultam, mint a tömeg, a növényzet ő csak vágott repült fel újra.


Ő ásta ki a vastag sárban, egy majdnem kiszáradt patak, az egyik a több ezer patakok, hogy meandered itt, mint hajszálerek. Mint a páncél megdörzsölte vele, nyálkás, nyálkás lények mászni kezdett a pangó sárban. Az izzadság patakokban folyt le az arcán, átázott a ruhám, hátizsák. Olyan volt, mintha a pántok a hátizsákomban volt vágva a vállam.


Tegnap kora reggel, egy KÖZEPES járőrhajó rakott le a Laguna de Perlas . Onnan mentem délnyugati, nagyjából párhuzamosan a Tungla Folyó.


December volt, akkor a szál az esős évszak. Ezért hálás voltam. Csapadék nagyban változik Nicaraguában, de Bluefields a Karib-tenger partján kap 750 cm / év. Júliusban vagy augusztusban, az utazás, amely már teljes nyomor, volna, hogy teljesen lehetetlen.


Nincsenek utak, ebben a sarokban. A web gerincét az Panamericano a másik oldalon az országból. A nemzeti vasúti hálózat körülbelül négyszázötven kilométer hosszú, főleg található, a Csendes-óceán partján. Mindenesetre ő nem merte volna használni, ahogy ő nem merte volna, hogy megmutassa magát, az egyetlen út a területen. Egy fehér idegen lenne észrevettem, hogy bizalmatlan voltam, hogy katasztrofális lenne ebben a kritikus helyzetben.


Továbbra is az utazás a világos színek az irreális twilight világ, a kelet-fennsík, alacsony gerinc, csúcs. A legmagasabb csúcs itt kevesebb, mint két ezer méter, az átlagos magasság hét száz. A másik oldalon, a hegyek leereszkedünk egy termékeny fennsíkon, síkságon, a tavak. Ezen az oldalon azonban ez egy dzsungel borított lejtőn, egy végtelen sort a férgek borított fák, sűrű húsos növények, gombák. Hatalmas szőlő sodrott körül a fák ágai; büdös penész, meg sötét moha fedte a földet. Volt egy szúrós szaga a rothadó növényzet mindenütt.


Fokozatosan a feljutás lett meredekebb; a tappancsokat lett élesebb, a mélyebb szakadékok. Szakadékok voltak tartályok a csöpög az esővíz, illetve ih stagnáló mocsarak voltak párzási több millió ellenséges lények, hogy tartják magukat a csemege. A levegő mindig tele volt rovarok. Békák, kisebb emlősök tűnt, csak éjszaka. A madarak nem fölénybe, hogy mikor, de általában ült, magasan a fák. Bajkeverők, békák, valamint folyamatosan csiripelő madarak gyűlt össze, a vízesés mellett. Ott is az volt, körülbelül akkora, mint egy varjú, de nagyon élénk színű. Ő fütyült egy majdnem tökéletes skála, egyszer sem ismétli az utolsó megjegyzés. Ez megőrjít. Amellett, hogy rovarcsípés, valamint madár őrület, azt is elviselte, kígyók, gyíkok. Ott is nappali csavargókat, mint a büdös gyík a földön. Ott is boa hányingerem volt a burrows, valamint ágak, közepes méretű fa, a kígyók, nyálkás ragadozó kígyók, mint például a megvasalt vérengző spearman . Ih hazájában volt egy halálos földet, hogy alig feltárt vagy csatlakoztatott, hogy gyorsan falnak fel senkit, aki elég hülye volt ahhoz, hogy meg kell kérni.


A többi a nap, ő átgázoltam a fullasztó mélységét, ami csak egyszer enni egy falatot. Biztos voltam benne, hogy nem fog sikerülni, de ahogy beesteledett, lelassult, a fény még mindig a hátunk mögött van egy pár bordát a felhő, rábukkantam egy nagy fürt Hondurasi pálmafák. Olyan volt, mint egy erdő, egy erdőben készült fel teljesen ilyen magas pálmafák a tollas levelek helyett inkább sima fatörzsek. Kisebb fügefa nőtt közöttük, körülvéve raj vérszomjas szúnyogok.


Hondurasi pálmák nőnek a legtöbb dzsungel Közép -, valamint Dél-Amerikában, de egy ih klaszter, mint ez ritka volt. Ez azt bizonyítja, hogy ez a terület egykor művelt, mint a Maja Indiánok használják a gyümölcs a fa az olajkitermelés. Bár nem volt könnyű, hogy vágja le a fát kővel tengelyek, ők is használják a fa az épületek. Ezen a területen, ez a fa virágzott, végül átvette a földet, hogy volt egyszer termesztett mindenhol.


Attól a pillanattól kezdve, hogy beléptem a palm grove, kinyitottam, lassan, gondosan. Frank előre kell Ezredes Zembla központja. A mi kis Á feltárták a titokzatos ezredes ego tevékenységek, tudta, hogy ezen a szakaszon a erdő volt, erősen őrzik a férfiak, fáklyák, töredezettség bányák, valamint érzékeny jel mikrofonok képes veszi fel, még a leggyengébb hang is.


Mászott előre, négykézláb, a tanulás minden négyzetcentiméterét a terep. Ő tolta át az aljnövényzetben pedig csúszott, mint egy sárkány át a sziklák. Szándékosan választotta a legnehezebb, de járhatatlan út. Ha egy állat vagy növény készült a legkisebb zaj, vagy susogását, használta az ego előrelépni, elnyomja a hangot csináltam. A hátizsák volt nehéz, majd meglendítette körül, egyik oldalról a másikra. A bank fájdalmasan hunytam le a szemem, így nem láttam rendesen. Engem bosszant, amikor letöröltem az arcomat a hüvely.


Egy tábor a fák meg a mezőket, amelyeket állítólag csapda volt egy gyakorlati játék adta az oktatók, szadista élvezetekkel. Minden halálosan komoly, ő pedig mindent megtett azért, hogy megtalálja minden hajlított fűszál, javítás zúzott moha, vagy kúszónövény, hogy nem lehet sehol. Kiderült, több aknák, kiiktatott nu, anélkül, hogy megérintené. Vágás a vezetékek öngyilkosság lenne. Csak mielőtt elérte az ösvényt, egy flare kábel talált rá. Mimmo nim mászott át, de nem talált jelet patron, ami hatástalanított.


Az út egy fűvel borított úton, hogy eredetileg futott a Tungla Folyó északra ment. Ott valószínűleg egy kenu dock alján, talán van néhány mesterlövészek a bokrok is. Az ösvény maga, persze, tele volt a bányák, illetve más csapdákat közelében Ezredes Zembla dzsungel rejtekhely. Szóval én biztos nem kellett volna ez az egyenes, keskeny ösvényen. Az övé eltűnt az árnyékban, de Stahl felvette a több óvatosan át az aljnövényzetben. Harminc méterre, az út hirtelen kanyarodott, majd vágjuk ki. Ő alaposan megvizsgálta a kis, moha borított tisztáson. Úgy tűnt, hogy békés kis szárnyas, csillogó pillangók táncolnak a halvány fényben.


A tengely temették el a moha, a hajtű felfelé. Bárki is tette fel nekünk nem szakmailag elég, mert ott volt egy kis folt a moha kilóg a tetején. A bal, illetve jobb volt, vastag sövény körül tövisek. Nem tudtam elkerülni, különben meg kellett volna, hogy menjen vissza sétálni ezt a helyet messziről.


Guggoló alacsony, ő hallgatott egy hang. Én nem hallottam, azon gondolkoztam, mit tegyek. A hosszú utat, vissza lehet veszélyesebb, mint a tisztáson, egy az enyém. Talán ez volt a csapda, hogy nem robbant fel, amikor megérintette, de ez nem illik Ezredes Zembla karakter. Nem volt a közelemben, akik hulladék egy bánya, volt már lehetetlen ásni, hogy biztonságos az áthaladás.


Nézett a válla fölött a dzsungel sötétség mögöttem. Túl sokáig tartana vissza, de a sötétben nem volt esélye. Mászott előre, gondosan szedett fel egy folt a moha. A fagyöngy egy egységes nyomás gyújtás. Ő tartotta a levegőt, megtörölte a kezét a nadrágjába, aztán fordult a gyújtás kapcsoló. A szál volt, korrodált, de a kilincs nem engedett könnyen. Végül működött. Ő vette ki a biztosítékot, helyébe a kilincset, az az enyém, s helyébe a darab moha. Aztán nagyot sóhajtott újra.


Felkelt, majd sétált gondosan le az utat, amíg ő a kacsát vissza a bokrok mellé. Elrejtettem a hátralévő utat a bokrok között. Minden részlet szükséges maximális erőfeszítés. Találtam egy másik az enyém-hoz kap körül, néha lobban. A bányák voltak szétszórva, mint vastagon, mint a rovarok. Végül, lépett ki egy több szabad hely. Pár méterre volt egy nagy, szögletes hill, vastagon borított bokrok, valamint creeper borított fák.


Első pillantásra úgy nézett ki, mint egy piramis alakú hegy. De aztán látta, hogy az alapítvány készült réteg összefonódik a kövek, az egyik oldalon volt egy lépcső, több száz lépést. A falak tele voltak a szép orchideák, illetve egyéb hemiboreális régiójában, hogy jobban érzi magát, a repedések, a kőműves, mint a fák ágai. Ránézett a romok egy ősi Maja épület . Ih szinte lehetetlen volt felismerni, mint a munka, az emberi kéz. Ők lettek a dzsungel, hogy fogyasztott ih ezer évvel ezelőtt. A szerkezet, úgy tűnik tervezték, mint egy templom, rose látványosan át, a mélységben, a dzsungel sötét, titokzatos, ezen a távoli helyen.


Fontosabb, mint a történelmi érték volt a cél, amely a most használt. Jelentés jött, hogy minket töredékes egyes részei még mindig jön ki a fül. Ha azonban az információ pontos volt, ezek az elszigetelt látszólag elhagyatott romok található a legfejlettebb elektronikus hadviselés elképzelhető.


Kezdődött az egész, hogy két hónappal ezelőtt egy rövid rádió üzenetet az ügynök Oaxaca, Mexikó. Azóta a kép egy furcsa zseni, aki saját magát nevezte Ezredes Zembla fokozatosan alakult ki az Akadémia. Ő találta fel valamit az éghajlatváltozás, majd ezt használta éghajlat alatt, mint egy fegyver. Aki használná az ego ellen, miért, volt ismeretlen. Azonban, minden arra utalt, hogy az a tény, hogy volt elég berendezések ebben a Maja templom, hogy kapcsolja be a hatalmas forró dzsungelben egy hatalmas gleccser.


Napokon belül, vagy talán órák, azt tervezte, hogy nem csak, hogy: figyelmeztetés nélkül, viszont Közép-Amerika egy hatalmas Sarkvidéki táj.


Az ő egója kellett volna állítanom.


2. fejezet


Levettem a táskámat, majd gondosan elhelyezett ego a földön. Közben a két napos kirándulás itt, nagyon tetszett. Ő adott nekem oktatás menedéket, én pedig reméltem, hogy segít újra. Mit kell tennem kellett tenni óvatosan, csendben. Csak arra volt képes, hogy velem volt egy kis szerszámot, hogy a srácok a FEJSZE laborban készített kifejezetten erre az esetre. Ego képes volt arra, hogy kösd be az övet, így a keze szabad. A gáz bomba volt ragasztva a bokám, stiletto volt rögzítve körül a karom. Hagytam neki a Luger. Most volt egy 7.65-ös mm-es Chi-Com pisztoly, használt Vietnamban, zárt emelni. Volt egy beépített hangtompítóval, valamint szükség különleges patronok a keret nélküli burkolatok. Messze volt egy Luger: nem volt annyi erő, de ez is csak olyan hatékony, közelről. Főleg, hogy nem igazán lehet egy hangtompító egy Luger. Ezt kezelni még mindig nem illettem a kezemben, ahogy már megszoktam, hogy a nehezebb német pisztoly.


Gondoltam, viszek egy machete velem, de nem kell egy ego, hogy menjen át a romokat, mivel nem voltak nagyra nőtt, s ha egy kést, a hang mindenképpen adja el. Egy hosszú pengéjű kés volt egy jó fegyver, ha volt hely, de nehéz lenne elviselni egy templom, mint egy Luger. Szóval hagytam, hogy az ego a hátizsákot, majd ment, hogy a tisztás körül a templomot. Valószínűleg több rejtett mikrofon itt, mint bármely tévéstúdióban. Arra számítottam, hogy az ember a monitort, hogy a hibát egy állat körül a dzsungelben, mert a riasztó rendszer már nem kiadott figyelmeztetéseket. Úgy ugrott fel, s húzta fel magát, hogy az első párkány a templom. Kellett használni gyökerek, szőlő, valamint fatuskót, mint támogatást, mert nem bízik az omladozó lépcsőn.


Szinte vakon beleesett egy másik csapda. Szerencsére láttam, hogy egy kis lyuk, a magas fa. Az az ember, aki lefektette az enyém rámutatott arra, hogy hol volt, amivel a lövedék. A nem mertem mozdulni. Eltartott egy ideig, hogy megtalálja a gyújtást. Volt egy vékony, sárgás kábel, kis éles tüskék megragadt benne. Ez kinyújtva két fa közé, majd teljesen eltűnt a lombok között. Ha mentem tovább, akkor vágjuk át a húst, mint a borotva. Ugyanakkor a pin törik el a terhelés a fa mögött, a fa meg én még a levegőben együtt. Egy vendégszerető ember, ez az Ezredes Zembla!


A kábel körüljártuk, majd óvatosan kúszott tovább. Minden pár méter, a lába beleakadt a szőlő, hogy nézze meg többi. Ekkor támadt fel újra. Mint egy támogató, használt, rések, valamint a kiálló részeket. Magasan a fák, látta, hogy a hold emelkedik, casting halvány fény.


Egyszer a csúcson, ő guggolt le két sziklák a battlemented párkányra. Vizsgálta a tető, ami általában lapos, téglalap alakú. Az első rész, ami a lépcsőn, a hátsó rész volt, kétszer olyan hosszú, mint az oldalsó volt felmászott. A tető tiszta volt, valószínűleg frissen meghatározott. A sarokban, a túlsó oldalon volt valami kunyhóban, mint egy halom törmelék.


Hogy a templomba kellett menni az ajtón, a hut, mert nem volt más bejárat a tető. Két őrt, majd egy helikopter állt köztünk a kunyhóban. Odin körül az őrök nekidőlt a helikopter futómű. A másik lassan shell végig a korlát. Mindkettő rövid, zömök Mestizos; mint hetven százaléka Nicaraguans, félig Indián, félig Spanyol. Viseltek laza nadrágot meg inget, puha velúr csizma. Úgy tűnt, hogy jó lesz, de nem ad ki hangot. Nem voltak öltözve, mint az igazi katonák, de lehet, hogy használta a fény az automata fegyverek, ha túl közel őket. Ezek voltak Belga 7,62 mm-es NATO-FAL-puska; nagyon jó, nagyon népszerű a Dél-Amerikaiak.


A helikopter egy Bell Sziú 13, R, három üléses. Úgy tűnt, egy kicsit olyan, mint egy nagy szitakötő a farkát. Volt egy megbízható igásló, hogy már széles körben használják, mivel a koreai korszak. Ezen az istenverte helyen, egy ilyen dolog volt az egyetlen közlekedési a legjobb. Ezért, a tető, a templomba készült, alkalmas a leszállás. Hawke tartott légi fotókat, ami azt mutatta, hogy a helikopter általában parkolt a tetőn. Egy vizsgálat elkészült egy hete kiderült, hogy a helikopter nem tartozik hivatalos régészeti csoport. Szerzett egy sor nagyon óvatos tranzakció, egy sereg depot mexikóvárosban. Történt ez néhány nappal azután, hogy a város elütötte a legerősebb hóvihar az élő emlékezet. Nem olyan erős önmagában, de még mindig elég ahhoz, hogy emelje fel a legrosszabb gyanúját az AH. Ezért Sólyom úgy döntött, hogy küldjön ide.


Ő volt az első ember, hogy egy közeli pillantást a helikopter. Volt egy furcsa jelvény az ajtót; egy arany nap, három vörös vonalak a nen. Olyan volt, mintha valaki elvágta a dísz, egy késsel, majd a fém volt, most vérzik. Kíváncsi voltam, mit jelent ez. Mivel a járőr közeledett Nyalogatja, észrevette, hogy ugyanaz a matrica zsebében.


Jött fel, nyalás, majd nyalogatni... A helyzet bonyolult. A két őr volt már olyan messze voltak egymástól, hogy nem tudtam lőni őket, ugyanakkor onnan, ahol ültem. Ha lő egyet, majd ő szól a másik, mielőtt fordulj meg, kövesse őt. Ha az övé túl korán, az övé volt fogott közöttük; ha azonban az övé volt késő, az övé is esik abba a csapdába, mint egy patkány. Szóval valahogy csak kell hatástalanítani mindkettőt egyszerre, majd egy hang nélkül.


Az őr lépett körül egy pár kő esett le a vasút. Ő ment körbe a tető annyiszor, hogy most dobott egy kis sapkát Nem pedig céltalanul meredt a korláton, a puska akasztott a vállára. Néha, még csak nem is a fáradságot, hogy válaszoljon; valami, ami még egy futó kutya. Az első követelmény az, hogy mindig tudja, mi történik körülötted, mert az életed múlhat rajta. Ez lesz olcsó a gmu az életét.


Letette a stiletto a kezében. Volt egy hangtompítós pisztollyal a kezében, a másik kezével. Az árnyék teljesen beszippantott. Ő volt egyben a kövek. A tárgyak néha nehezebb, hogy alkonyatkor, mint a sötét, ezt tanúsíthatom. Jött fel, nyalás, majd nyalogatni. A lélegzetét, elkapta a torkát... Hirtelen, az ego nem látta őt többé. Valószínűleg ő volt itt sétálni egy bukott sziklák újra. Egy pillanatig attól féltem, hogy láttál engem, én pedig fedezéket keresett. Aztán a szemem sarkából láttam, ahogy ego lábát. Szóval még mindig nem tudom, ott voltam. Most az ego lehetett hallani, a légzés, valamint a susogását az ő egója nadrág a tetőn. Azt számoltam, hogy három-ugrott fel.


A dell is, a fő gondja az volt, hogy a biztonsági őr a helikopter. Szüksége van, hogy ih először, majd a többi őket, mint egy pajzs. Mivel a távolság, az ego kiszámíthatatlan reakciót, valamint az a tény, hogy nem volt szabad, hogy bármilyen zaj, ő volt a legnagyobb veszélyt. Ő gyorsan kétszer lőtt. Az első lövés a gmu-ban, a mellkas, a második a nyakát. Hang nélkül esett vissza, szemben a kerek acél pillére a helikopter. A talp a csizma több a zaj, a sziklák, mint a lövés a fegyver.


Ő használta a stiletto, hogy elérje egy másik őr a vese. Azt várta, hogy megfagyjon, amikor azt látta, hogy a halott barát. De reagált, mint egy párduc. Egy ösztönös mozgás, megfordult, lehajolt. Ezután úgy történt minden, egy homályos.


Ha megfelelően képzett, hogy kell használni a fegyvert. De ez a pillanat, úgy reagált, hogy nem várható. Lehajolt, elejtette a puskát, elérte a kommandós tőr lógott az övén. Hozzá volt szokva, hogy a harcot. Azt tanultam, mint gyermek. Neki, a fegyver csak egy ügyetlen darab vas.


Vártam, hogy kikerülje a puskáját, de a hosszú hordó, a ROSSZ puska csapódott a csuklóm, elküldi a stiletto röpköd a karom. Ezután minden ment, mint a villám. A puskáját a földre esett köztünk. A jobb kezében ment fel a füstölgő pisztolyt. Ego bal karját kinyújtotta, hogy megkapja a csapást. Ego egy jobb kezét nyolc centi hideg acél, amelynek célja az élet. A bal kéz megragadta ego jobb csuklóján, majd kirángatta őt vissza. Háttal volt nekem, de nem tudott mozdulni a kéz, amely tartotta a kést. Kinyitotta a száját, hogy sikítani. Ő nyomta meg a jobb kezét, hogy ego arcát, majd megszorította a fenék, a fegyvert között ego fogai. Ő lihegte, majd megcsavarta el. A bal kéz nyomta le annyira, hogy meg kellett hajolni vissza. Rúgott a lábszáron, majd megpróbálta elérni az arcom, szemem szabad kezével.


Emu tegye a szájába, rángatta a karját. Valami megtört. Ego keze elernyedt, a kés kiesett ego gyenge ujjait. A bal oldali mögött a nyakad. Megpróbált elhúzódni újra. Sikertelenül. Ő nem adta meg a hangot, amikor a nyakát törte.


Erőltette az élettelen testet magát, vette a kést. Amikor az őr omlott a földre, a cél az volt, furcsa szögben, de ő már fut felé, a Nap. Volt benne egy megpróbálom keskeny lépcsőn. A nagy állványok körül a sapodilla fa, a faragványok voltak még tisztán látható, s alig befolyásolja az időt. A kő falak fedett domborművek, a színe, amely állt ki, a fény, a villamos lámpák a mennyezeten. Ott is volt némi fény szűrődik át a sötét tetők, amit egykor a windows voltak, most már benőtt zöld pókháló.


Félúton fel a lépcsőn, habozott. Nem hallottam semmit, felülről, alulról. Ő egy tokban van a stiletto, felvett egy kavicsot, s dobta ego le. Ő visszapattant a sziklák. Csak a visszhang. Ő folytatta útját, fegyvert húzott.


Kijött a platform egy boltíves tető, meg egy folyosó, balra fordult. Továbbá, minden közelmúltban felújított során a beton, acél gerendák, alumínium. A lámpák még mindig lógott a mennyezetről, mint egy húr a karácsonyfa fényei, de mellettük volt egy fém légkondicionáló cső lyukak minden pár métert, hogy hadd hideg levegőt. Mostantól a Maya Stahl templom nem más, mint egy burok, egy shell Ezredes Föld ultra-modern szerkezetek.


Az a folyosó másik végén volt egy acél ajtó, ami nem olyan szilárd, mint egy páncélterem ajtaját. Nem volt hang minket. Az ajtó, ajtófélfa volt süllyesztett zár piros kezelni. Lehetséges, hogy az ajtó nyitva, amikor megnyomtam a gombot. Azonban nagyon valószínű, hogy valaki a másik oldalon, majd megkapja a jelet, hogy nyissa ki az ajtót.


Rátette a fülét a hideg acél. Én nem hallottam először. Aztán hallottam, hogy egy alacsony dübörgés, hogy úgy éreztem inkább, mint hallottam, valamint az éles, halk nyávogást a generátorok. Ő nézett vissza a zár. Körül a szerszám táska, előveszi a tolvajkulcs: egy eszköz, egy tavaszi, hogy automatikusan teszi a tű ugrás részei között a zár, ezáltal megszakad az ego. Ez egy egyszerű dolog, pedig ez szükséges a sok tapasztalat pedig türelem kell használni. Három próbálkozás után kinyílt az ajtó. Az övé kúszott be gyorsan, hangtalanul, mint egy macska. A templom tűnt, csendes, elhagyatott. A rezgések nőtt, ami megtölti a szobát, a szuperszonikus rumble egy erős energia forrás. Mentem egyenesen a hangot, mert tudtam, hogy ösztönösen, hogy ez volt a forrása, amit akartam. A bozontos nyomában visszhangzott a durva beton. Egy másik folyosó, egy másik lépcső, egy másik folyosó, s végül egy második acél ajtó, ami mögött volt a zaj, még hangosabban, mint korábban. Ő használta a zár ki újra, majd óvatosan lépett be.


Volt egy alacsony szoba sor neon fények. Mindkét oldalon voltak acél szekrény, a mérőeszközök, szenzorok, illetve a sorok számítógép tekercsek üveg mögött. A közepén volt egy kapcsolótábla, majdnem egy méter másfél sokáig elképzelhetetlen számú gomb, vezeték, potenciométer, amely alatt voltak, tálcákat értelmetlen feliratok nekem: Labion. Index, countercurrent csatlakozó, valamint cataridin Tényező. A hatalom számára ez az elektronikus eszköz volt mellékelt keresztül kábel olyan vastag, mint a karom, s szaladt át a padlón, hogy egy nyögés kapcsolja be a másik oldalra. Ott volt egy ajtó a közelben, valamint az éles, csikorgó az erőmű lehet hallottam onnan. De nem érdekelt. A volt ahol kellett volna. Elment a számítógép szekrények, tolta a rotary switch panelek előre.


Tekercsek olyan vékony, mint springs, tranzisztorok, valamint a szerves fold papírokat, csillogott a fényben. Poe vett ki egy poliészter spray, ami úgy nézett ki, mint egy hagyományos spray a rovarölő. Volt permetezni a berendezés egy átlátszó réteg erősen maró hatású oldószer, sav. Szóval én takarítottam a szekrények zárt a panelek újra, mikor végeztem.


Sav találmánya a FEJSZE labor . Egy bombát is vegye ki részét egy objektum, amikor össze, de valószínűleg nem az egész; azt pedig főleg nem, a fontos részek, kivéve, ha használni, annyira robbanékony, hogy az egész Maja templom elpusztult. Azonban a hirtelen pusztítás a templom talán kevésbé kellemes nemzetközi következményei.


Aztán ott volt a logisztikai probléma, hogyan kell csempészni valami olyan nehéz. Ott is a veszélye, hogy a bomba lesz találtak, hatástalanított velem. A sav nem mutatható ki, amíg már túl késő volt, így nem észlelt után permetezni. Még a busz volna, eltűnt, így nekünk semmi nyom, hogy mi történt, miután én elmentem.


Ő alaposan permetezni, a maró anyag mindenhol. Néhány órával a sav megette volna át mindent. Alkatrészek elolvadt, kábel csatlakozások oldott, okozott rövidzárlat a fém ház. Mire visszaértem a dzsungel biztonságosan, Zembla módszerei lesz, tépte a haját. Éjfélre minden berendezést kezelte csökkent, egy halom ócskavas. Hogy a diplomaták időben, hogy Nicaragua, valamint az Amerikai Államok Szervezete, hogy vizsgálja meg. A szabotázs volt az egyetlen munka. Amikor befejezem, mindenki nevetni rajta. Kivéve Ezredes Zembla.


Befejezte a számítógépek permetezzük a belsejében a központot. Hirtelen kinyílt az ajtó, majd két technikus, majd egy biztonsági őr lépett be. Az az érzésem meglepetés volt olyan nagy, mint a sokk. A módszerek — azt hittem, módszerek, mert ők voltak visel fehér köpenyt, s kezében papírok - fegyvertelenek voltak. Szürke ruhás biztonsági őr fagyöngy Rossi Brazil 38-as kaliberű revolver, divatos tok. Ők fejlesztették ki az egó a saját, a Smith & Wesson-t, de volt egy négy hüvelykes agy. Megfogta ego, s kiabálta, hogy " Alto."


Azonban nem akartam, hogy álljon meg. Minden volt ideje, hogy felülvizsgálati az önmegsemmisítő szalag ki a léggömb, valamint száguldó ego egy sötét sarokban. Célba vette, majd lőtt kétszer. Az őr sikított a fájdalomtól, szorította a torkát. A gawk az ego revolver telt el a fejem felett, anélkül, hogy egyet sem. Az őr nekiesett egy szekrény mögé. Még nyögött, karmos a fém, pedig lassan lecsúszott a földre.


Kiugrott az ajtón, aztán rohant két szakemberek, akik nyilván következő az őr a parancsokat állt még mindig. Ez vitt ki kell ellensúlyozni. Éreztem, hogy valaki fogja meg a pólóm. A testet forgatni 360 fokban, hogy elkerülje az ego trükköket. Abban a pillanatban, több őr rohant be. Aztán a második technikus rám támadt, feje meghajolt, majd erőteljesen löktem vissza a szobába.


Az őr rohant rám. Puszta kézzel elkapott a solar plexus, a másik az álla. Ő húzódni. Megpróbálta elkapni a levegőt, majd lőtt, az utolsó két golyó a támadók. Nem volt az elégedettség, a hallás az egyik sírni. A város az öklömmel, acél szállt le rám. A fegyvert kiütötték körül a kezem. Voltak erős, energikus harcosok. Ha megszabadul az egyik, a másik két tartják a helyén.


Ebben a zűrzavarban, hirtelen rúgott nehéz az ágyék. Ő kétrét görnyedt a kínzó fájdalom, esett a betonon. A boot ütni magas. Félig zsibbadt, elérte a közelében talált rá a lábát, majd kirántotta. Az ember esett között a többieknek, kiabálva. Most már ő is kap a kést.


Én szét minden körülöttem, én pedig éreztem, hogy valami meleg fröccsenő az arcomon, majd kezét. A stiletto túl csúszós az egómnak, hogy tartsa. Az őrök üvöltést hallottam. Ih túl sok, de ih volt mindig érkezik. - Nem, anyu, majd nyomd a seggüket a revolverek. Néhány fegyver volt, igyekeztek ütni velük. Ih a csizma volt több, mint a sebzett test. A sikolyok nőtt halványabb, majd több bizonytalan: köd árnyak hangokat. A revolver elsült. Olyan volt, mint egy dinamit felelős robbanó az alsó szobában. Van egy sejtésem, hogy a gyilkos támadás megállt. Az őrök állt a figyelmet, mélyeket lélegezve. Egy férfi állt az ajtóban, lassan csökkenti a Colt 357 Piton. Nem meglepő, hogy a lövés visszhangzott a szobában. Volt egyenruhában, mint a többiek, de az ego által vezérelt viselkedés kifejezett bizalmat, valamint a hatóság. Az arca vékony, éles. A falja ajkak volt egy bandita bajusz, Hans Gmu horgas orra volt, olyan, mint egy ragadozó madár. Ott állt, mint egy alkalmi, elfogulatlan néző, de a szeme olyan kemény, mint a kő.


Mi folyik itt?'Mi ez? - kérdezte teljesen nyugodtan. "Uram," - mondta az egyik őr, hogy " találtunk ez az Angol itt. Ő ölte meg, majd a sebesült, Juan...


"Fogd be". A férfi rámutatott egy revolver rám. 'Gyere velem.'


Leesett a stiletto pedig lépcsőzetes, hogy a lábam, az izmok ordít a fájdalomtól.


3. fejezet


Az övé volt, egy sötét barlangba. Egyetlen szent volt, hogy ő végig a repedés alatt a vastag fából készült ajtó. A padláson volt, nagyon kicsi, nem nagyobb, mint egy nagy szekrény. Ki tudja, ki vagy mi volt odabent. Ő legalább ott ült most, közepén a mocsok. Lehetett valahol a templom alá, a gyökerek, a fák, a növények pedig behatolt a kövek, de úgy tűnik, olyan lassan, hogy ők most tartja a falak együtt.


Ő nekidőlt a kőfal, nyögött, meztelenül, erőtlen a bűzös levegő, türelmetlenül várja, hogy mi fog történni. Azt találták, keresett, mindent elvittek. Csakúgy, mint a gáz, hogy bomba, majd a karórám.


A vizsgálat által vezetett egy személy, akinek a nevét, beosztását, nem tudom. Nem kérdés nekem. Ego szavak voltak, csak néhány rövid parancsot, hogy engem, vagy a két ego-kísérő őrök. Úgy bánt velem, egy nyugodt, gőgös megvetéssel, hogy feldühítette engem még jobban, mint ha ő volt szadista. Azt, hogy itt hagytál, de amennyire én tudom, el is felejtettem őt.


Az óra telt olyan lassan, hogy majdnem elvesztettem az eszem. Én részét töltötte az időt, gondolok a szökési terv. Nem volt Ih. A többi idő alatt, azt hittem, a maró sav; hogy lassan, de tényleg, valamint a Zembla berendezések, volt eszik az életemet. Minden második hozott közelebb a pillanat, amikor a folyamat a pusztulás lenne észre, majd ők biztosan nem rohadjak itt tovább.


A hang, a bolt, a másik oldalon az ajtó megijesztett. Az ajtó nyikorgott nyitva. A nyomozó visszatért, két ideges őrök. Kidobta a nadrág rám, majd nekidőlt az ajtófélfában, a levegő egy alkalmi, elfogulatlan megfigyelő.


"Öltözz fel, amigo, aztán megyünk bulizni a hölgyek."


'Hová?'


"Fogd be a szád. Tedd, amit mondtam.


Megvárta, amíg nem volt begombolva a kigomboltam a nadrágot, aztán intett, hogy vigyék ki a rögtönzött mobiltelefon. Pislogott a fényben egy védtelen villanykörte a folyosón, majd habozott egy pillanatig, hogy a csapágyak. Ez azt okozta, hogy az őrt, hogy bökj meg a hordó a fegyvert. Mi más utat választott, mint amit jött, találkoztam több katonák, illetve technikus, aki rám nézett, keverék, az undor s a kíváncsiság. Sétáltunk egy darabig keresztül hosszú, csupasz falú folyosók, fel, majd le a lépcsőn. Mind oly hasonló, hogy én reménytelenül elveszett a labirintus. Végre jött egy széles folyosón, hogy nyitott más folyosók, hogy úgy nézett ki, mint ha elérte a tengely egy kerék küllő. Ez a terem gyorsan átváltozott egy nagy központi csarnok. A legtöbb gyengén megvilágított egy fény hátulról damaszt függönyök lógtak egy kört a plafonról. Volt egy erős hely, amely egy fényes kör közepén a padlón. A falak bélelt szinte minden oldalon a könyvespolc. Vastag, bőrkötéses folios mellett leveles szórólapokat. A fal, amely előtt tartotta üres volt, kivéve egy hatalmas, titokzatos matrica, hogy mindig lógott nagy tisztelettel a közepén. Az arany nap sütött azon a színpadon, ahol az eszköz konzol ült, nézett ki, mint ha babráltak. Öt ember ült körül egy kör nem.


Két középkorú férfi. Egy célpont volt, mint kopasz, mint egy biliárdgolyó. A másik egy arc, ami első pillantásra, összeütközött a becsapta az ajtót. Az egyik nő volt, a rövid, kövér, egy nehéz, ügyetlen mellkas, éles, szúrós achát szemét. A második fiatalabb valamivel jobb ábrázolják. Úgy festett, mint aki unatkozik.


Az ötödik személy, egy személy volt nagyon más, mint a többi. Ült között a nők a konzol, egy látványos, fekete bőr, görgős szék. Nen volt rajtam egy világos bézs and spa öltöny, kék kasmír kendőt. Ő hajolt a konzol, növelve a könyökét tartja a zsákot a kezében, mint ha azt kérdezik tőlem, hogy nézd meg nem. Úgy nézett rám, egyenesen a képembe a bölcs, szomorú tekintetét.


Volt kicsi, mozgékony. Nem egy öreg ember, de az évek során nem kímélte meg. A mély vonalak az arca, meg a karikák a szemei alatt, úgy tűnt, kalapáltak őket, törlés nyomát ifjúsági vagy guilelessness. Nem olyan volt, mint nekünk, vagy bárki más, akit valaha láttam. Az eredeti ívelt orr, a homlok sor, de szorosan tömörített felső ajak adott el egy telivér Maya. Gmu nem kell, hogy mutatkozzon be. Összefutott a megfoghatatlan Ezredes Zembla. "Menjünk ki, uram," mondta. Ego hangja volt, magas, éles, mint a kard.


A fegyver tolta előre.


Ott állt a közepén egy vakító fénysugár, néhány hosszú perc, senki nem mondott semmit. Zembla nem mozdult, de a többiek tolódott nyugtalanul a helyüket, a tanulás nekem feszült szemét. Nem voltak olyan tiszta vérű, mint az ih vezetője, de a Maja vér maradt hátra ih erősen napbarnított arcok.


"Kerestük mindent kétszer," Zembla azt mondta, a múlt", de nem találtunk semmilyen rejtett robbanóanyagot sehol.


Nem mondott semmit.


Hallgatom őt, " mondta. Ego hangja megtévesztően barátságos. A keresgélni fegyvert a vissza nem így van.


Én nem hagytam neki " - mondtam.


Talán, " mondta. Megfordult a toolbox fejjel lefelé úgy, hogy a tartalmát hengerelt a konzolon tálcát, majd felvette a mikrofilm kamera. "Van egy hosszú, nehéz út, csak a képek, senor," mondta. Fotózás volt, csak a második része a feladatot. Úgy volt, hogy elfog annyi a berendezések, mint lehetséges, a film, de csak az után, hogy kaptam egy lehetőséget, hogy használja a spray. Hawke hajthatatlan volt erről. Pusztulás lett az első. Nem tudott segíteni, de a mosolyt, bár úgy érezte, kínos, meg ideges, mint egy tigris szippantás egy csapda.


Hirtelen Zembla dobta a dolgokat a földre, egy éles mozgását a kezét.


'Ki vagy te? Mi a neve? Mit csinálsz itt?"


Az övé, ő vállat vont. "A nevem Nick Carter - te is tudod, hogy miért van itt. Volt ok arra, hogy találkozzon a kezét egy másodperccel ezelőtt.


"Carter..." mondta a nevét gondosan. "Azt hiszem, valami rémlik róla.".. Igen! Szavazás! Kuba 1969-ben Chile tavaly. Nos, nem sikerült ezúttal, Carter.


"Lehet, hogy igazad van," mondtam, nézi őt. A szemem folyton mozog oda-vissza, hogy találjak egy gyenge pontja a Zembla, a másik négy, vagy a férfi, s az őrök, aki ott volt köztünk a sötét folyosón. Egyáltalán nem volt menekülési lehetőség számunkra. Zembla úgy tűnt, hogy van értelme a növekvő nyugtalanság, ő pedig egy rövid, éles nevetés, s azt mondta: "Nyugodj meg. Nem fogjuk végrehajtani, hogy itt van.


"Várok egy ünnepség, ahol letépik a mellkas ki, majd tépjük ki egy dollárt."


— El kell ismernem, hogy megérdemled, Senor Carter. Jó emberek voltak, akiket megölt. De van egy módja, hogy használja a miénk, amíg nem lesz képes, hogy a képeket, van rá esély, hogy ön képes lesz arra, hogy tudasd velünk, mit fogsz látni. Amúgy csak kíváncsiságból, nem árulás, megmutatjuk az utat itt?


Ő vállat vont közömbösen újra. "Meghallgatás a szálloda egész területén, valamint egyre teljes."


— Én már félek. Csak a segítség, hogy egy áruló, aki voltál képes átjutni a védelmi öv. Az egyetlen egyenlet nem tudom megoldani, hogy az emberi kiszámíthatatlanság. Nem hiszem, hogy zavarna a ma este után.


Nem tudta, milyen igaza volt. De más okból, mint gondolta! Pedig, ha tudná az igazat?.. Körülnéztem még egyszer lenyelt. Ez egy csapda volt, mint egy sír. Még a kegyetlen szent fenti tűnt sugárzik a veszély.


"A ma este után," Zembla folytatta: "nem lesz... De azt valószínűleg már tudod, milyen az a kis telepítés ide!"


— Te csak azt hiszed, neked van a legnagyobb hűtőszekrény a világon."


"Nem pontosan," ő kuncogott. "Csak azért megyek, hogy egy kis képzeletbeli hegy. Ez, használja a rádióhullámok tettetni, hogy az erdőben van, kiálló az összes tulajdonságait a légáramlatok a troposzférában. Ez kell, hogy megtörténjen magasságban körülbelül 15.000 láb a hó. Persze, senki nem fogja látni ezeket a rádióhullámok, a gép egyszerűen repülnek át őket. Csak az éghajlat azt hiszik, hogy ott az erdő!


"Amint azt hittem, Mexico City-ben?" Megkérdeztem objektumra.


Tehát, már észre! Volt, hogy úgy mondjam, egy kísérleti adás. Akkoriban, a koordinációs pontok voltak, csak néhány kilométerre egymástól a külvárosban. De ez az idő lesz képes fedezni a legtöbb Közép-Amerika...


- Koordinációs pontokat?


Ego szakítani vele. 'Mi az?'


Egyértelmű lesz, hogy nem képes rádiójel hullámhossz olyan széles, mint egy hegy. Nem kell, hogy a projekt egy sor pontot, vagy, mondjuk, erővonal, hogy a forma a kontúrok, a hegy, a terület nem kijelölt célokat. Nagyon pontos számítások szükség, hogy meghatározzuk, hogy hol helyezzük el a biztonsági mentés adók úgy, hogy azok a megfelelő arányban, hogy a matematikai fő tengelye az ábra."


"Az asszisztensek,"tette hozzá, bólogat a négy mögötte, hogy" minden egyes támogatási monitoring állomást, hogy a saját országukban."


A torkom száraz. — De az a tengely, a központ, amely körül minden forog, itt van, nem?"


Igen, persze.'


A fele neki lélegeztem egy megkönnyebbült sóhajt, a másik fele pedig átkozta, hogy az ego ravasz.


Mi történik, miután mindent betakar a hó?


Nevetett enigmatically. "Aztán jön a harmadik Maja birodalom."


Meg voltam döbbenve, amikor a megalomániás hit az agyam teljes erővel. Aztán bekattant", nem túl messze délre, hogy?"


Ez valójában abban az értelemben, hogy a bölcsőtől a civilizáció található Dukatan. De az első két Maja birodalom kiterjesztette még délebbre." Hozzátette, egy éles nevetés, hogy " Soha ne hívj egy Yucatecan egy Mexikói. A történelem, a vérbosszú az Aztékok még mindig létezik, bár ugyanaz a Teules, ezek egy madárijesztő, mint a Szárnyas Sárkány Kukulkan.


Megfordult, s rámutatott a megvilágított kép nyögés. "Ez emlékeztet minket arra, hogy nen."


"A vörös vonalak?"


"Ők emlékeztetnek minket, hogy ki az igazi ellenség. 1519-ben, Cortez megölt egy Maya Tabasco-ban, majd három faragott egy darab fa. Nevében a Károly Király Spanyolország, ő birtokába került a terület." Zembla újra rám nézett. "Te vagy a mi ellenségünk, Carter. A kedves elfoglalta a föld öt évszázadon át, s arra kényszerített bennünket, hogy szegénységben él.


— Akkor mit fogsz csinálni, Sam?" Ezzel az eszközzel, akkor nem okoz még nagyobb a szegénység. Minden meg fog fagyni. Gumi, banán, értékes fa fajok halnak meg a fagy. Kávé, kakaó, elpusztul. Az ipar meg fog semmisülni. Az egész gazdaság Közép-Amerika elpusztul egyik napról a másikra."


Intett a kezével, mintha egy emu elég volt egy rovar. "Mivel a természeti erőforrások, az ország szinte szűz. A kis részét, hogy fejlesztették ki, hogy kimerült a kapitalista kizsákmányolás. Az életünk nem fog változni, mert még mindig szenvedett a szegénységre. Egyszer majd te gringo eltűntek, megépítjük a gazdaság, de csak magunknak. Azt lehet mondani, hogy vagyok, hogy Közép-Amerika átmenetileg veszteséges."


"Úgy érted, lakatlan.


"Veszteséges, lakatlan, az imperialista csökken, hogy ugyanaz a dolog."


Ez nonszensz. A helyiek nem értek veled egyet. Miért nem szólsz, ih, Ezredes? Legalább majd tudnak felkészülni a hideg időjárás.


"Légy reális ezeket a dolgokat. Ki hitt volna nekem? A nem partizan. A mérnök Sizov. Ez pedig ezredes, ez tiszteletbeli rang ajándékozott nekem, az Arkansas Szövetségi katonai szolgáltatások egyszer tette. Ha nem volt, megbízható, nem elég erős lesz visszaverni a támadást, Senor Carter. Mint már bizonyított, a sebezhető. Akkor nem kétséges, értem, hogy nem kell minden titkot, amíg a hatalom úrrá lehet lenni. A válasz a dugóhúzó kérdés: miért élek, több száz mérföldre Yucatan, ebben az elhagyatott részében Nicaragua.


De több ezer ember fog találkozni az ember szenvedését."


Szenvedtünk évszázadok óta. Mi edzett ellen a romlást a természet. Azt lehet mondani, hogy olyanok vagyunk, mint a nád. Luxus, a bőség, az ember, a puha, gyenge. Igen, az emberek meghalnak, sajnos. Ih De ez sokkal kevesebb, mint, ha egy véres forradalom. Az emberek mindig meg kell halni másokért élni. Nem látod? Rendkívül fontos, hogy először saját hegy, csak akkor tájékoztatja a kültéri medence a követelményeknek."


Mi történik, ha a követelés nem fogadják el? A távadók továbbra is működik, hogy mindent vissza, hogy a jégkorszak?


Ez volt az álom, túl régóta, hogy hagyja abba. Évek álmodott a nap, amikor tudjuk enniük, amit vetettünk."


Annak ellenére, hogy a tűz az ego beszéd, a szeme teljesen normális, amikor rám nézett. "Ez a nap volt eredetileg állítólag holnap, Carter, de egyértelmű, hogy a beavatkozás nyomta a menetrend előre."


"A ma?"


Most már!' Ego ujjai elgázolt egy sor kapcsoló. "A halálos betakarítás most kezdődik!"


Nem most! Nem, amíg egy pár óra telt el ! Kellett harapni az alsó ajkát, hogy ne kiabálj neki, mint az eszközök jött életben alatt ego kezét. Arra gondoltam, három csatornák az lenne a közvetítés, más Közép-Amerikai országok.


Hozzáadása egy dollár mindent lehet, de ez a hozzá egy dollár volt, még mindig dobog. Istenem, ez a sav nem működik is? A kezdeti pánik nem volt sehol. Eszembe jutott, hogy semmi sem állíthatja meg ezt a könyörtelen pusztulás. Zembla engedhették meg maguknak, hogy lehűljön egy darabig, de a végén a terve kudarcra van ítélve.


Zembla rossz szemmel nézik, mint a mérő regisztrált anomália, az Ego a kezét, megrázta kissé, mint ő beállítani, az olvasás. De az ego hangja abszurd határozott, magabiztos. Beszélt ugyanazon a szinten hang. "Tudod, Carter, nem volt készen érkezik."


— Tudtad, hogy jövök?"


"Ó, nem azonnal, de a valószínűsége, hogy egy kormány küldött egy megsemmisítő szakértő volt elég magas." Úgy nézett aggódva a tánc nyilakat a vezérlőpult parancsra. Egyenként, megfordult a smash. "Ezért a hangját elvitte külön óvintézkedéseket. Az adók dolgozik egymástól függetlenül.


'Melyik?'- "Nem te irányítod, ezek a többi pont?"


Igen, természetesen. Majd kapcsolja be egy ih relé jel innen, " mondta. Legyőzte a panel. — Én majd kapcsolja vissza ih azonos módon. Csak akkor kapnak még egy rádió, pulzus.


Éreztem, hogy ragad a lapockák között. "Úgy érted, hogy amikor ők, csak kapcsolja ki őket a távirányítóval?"


Így van. Ez egy elleni védelem szabotázs. Egy ilyen biztosítás a saját biztonságod érdekében, s a biztonságát a létesítmények. Ha itt minden elpusztult, Isten áldja az a hülye, aki próbálta, az erdő még mindig létre. Az eredmény katasztrofális lehet.


Megkérdeztem egy hadaró hang: "Mit jelent az, hogy katasztrofális?"


Tönkretenni egy adó lenne, mint eltávolítása egy bot alól egy sátor. A sátor egy más alakú, de továbbra is állva marad. A számítások nagyon pontos, de inkább nem gondolni a meteorológiai sokkok, ami akkor keletkezik, ha az erőtér volt következtetni a ellensúlyok ezen a módon. Hogy még rosszabb legyen a helyzet, ha ez az állomás ment ki a közgyűlés, a többiek már nem lenne képes jelet továbbítani. Nagyon is lehetséges, hogy akkor Közép-Amerika lesz hóval borított jég örökre."


Az ördögi igazság az ego látnoki szavakkal ütni, mint egy ütés.


"Istenem" kiáltottam, nézi őt, hogy " ne kezdd ezt! Várj! neki...'


Egy hangos robbanás vágni a figyelmeztetést a mondat közepén. A földre esett. Két őr ugrott a hátamra. Majdnem beleőrültem, majd megszorította a levegőt, a tüdőm. A writhed pedig küzdött, mint egy őrült. Nincs eredmény. Ez a két erősebb volt, mint én. Leszorítottak a földre. A férfi izmos karokkal ölelt meg szorosan. Kemény, callused kéz megszorította a számat, olyan keményen, hogy a fogak majdnem átment a számat. A fejét szabad volt.


'Hagyd abba! Nincs...'


Kemény ujjait szigorodtak a közlekedési hatóságnál.


A sikolyok, a torkomban. Volt egy reménytelen helyzetben.


Zembla nevetett halkan. "Nyugodj meg, senor . Már fordult a másik csatorna van, de amennyire én látom, minden jól működik itt. Most már csak a szinkronizálást.


Vele szoknya, ő tehetetlenül nézte, ahogy Zembla kapcsolva a négy állomás, hogy ugyanazon a hullámhosszon. A testem reszketni kezdett, egy állat izom reakció. Egyáltalán nem megnyugtatta, várta, hogy lássa, mi fog történni. Ha Zembla stratégia volt, nagyon bevált, a manőver lett volna célravezető. Szabotálásával az ego beállítás ide, akkor akaratlanul is, mert a katasztrófa után továbbra is örökre. A következmények végzetesek lehetnek. Zembla hagyd, hogy az ujját lebeg látványosan a nagy gomb. "Most pedig a jelenlegi hatalom." Mosolygott elégedett ad majd megnyomtam a gombot, minden erejével. Szergej elhalványult. Mélyen a templom, a felkelő hang generátor lehetett hallani. "Nem kell több energia," mondta. Megfordult, több nagy gombok.


Megkapta, amit kért, de más módon. Sebezhető fold papírokat úgy tűnik nem élték túl a hirtelen túlterhelés. A maró sav erodálódott ih túl sokat. A zaj, a generátorok volt hangos, magas hangon, a bűz, a túlfűtött alkatrészek vetül az árnyék keresztül a légkondicionáló rácsok. Messze, messze, hallottam, fröccsenő meg pattog, mint a feszültség futott limitlessly keresztül a berendezés dolgoztam a spray. Hallotta a halk, magas hangon üvölt a nép csapdában van ebben a szobában.


Csak Zembla úgy tűnt, hogy megértsük, mi a hangok bűz jelent. Ő kétségbeesetten fordult a gombok, megpróbál a kezét vissza nullára. De most, hogy ő lett a hatalom, nem sok értelme van.


'Nem, nem! Ez nem lehet igaz. A szeme kidülledt, a horror, mint az eszközök szalad, majd a tűt a hálózati transzformátor lépett a vörös zóna. Ego saját panel kezdődött, hogy rövid miatt túlterhelés. Sárgás füst szivárgott be a varratok a fém panelek. A férfi a háta mögött hagyja ki elfojtott átkok. Egy nő köhögött, s szorította egy széken, karmos ujjai. A panelek kidülledt, mintha alatt voltak nagyon magas nyomás. Volt egy keskeny átjárót. Fehér lángok lőtt, kiégett Zembla kezét. Éreztem, hogy furcsán rosszul. Félelmetes volt nézni ego egész terv szétesik magától. Az elektronikus szörnyet teremtett lenyelt magát. Elolvadt a törékeny alkatrészek, ütöttek át a saját érzékelők, valamint a vezetékek, büntetni magát a statikus elektromosság, lehelte ki a bűz, a leégett szigetelés. Láttam, Zembla arcát keresztül a füst. Eltűnt, s többé nem volt emberi.


Könnyek voltak az ego szemét a füst, vagy izgalom, vagy mindkettő. Egy kétségbeesett hang megszökött az ego torkát.


"Carter, Carter, sikerült. Van fogalmad róla, mit...


Hirtelen elöntött a szörnyű nyomást a levegő mintavétel. Zembla megsértődött hangja megbicsaklott. Egy vakító fény hatolt a szobába. Zembla a barátai meghaltak egy fülsiketítő robbanás. Az őrök visszatart kidobták, mint a babák. A robbanás kiürítette a tüdőm. Eső fém, üveg, susogó bit izzó kábel tele az eget. A teste préselt ellen keményen a földre. Örültem, hogy az őrök vert le a földre. Valószínűleg megmentette az életemet.


A zaj pedig fényes szent tűnt el olyan gyorsan, mint ahogy kezdődött. Forgott velem a világ, hogy cseng a fülem. Vártam rá. Aztán felnézett. Gőz, a füst még mindig romokban a folyosón. Halványan rá lehetett látni a rendetlenség maradt. A vezérlőpult ugrott, mint egy érett paradicsom. Zembla volt, úgy tűnik, füstbe ment. Legalább nem volt nyoma. A többi szétszórva a padlón, ahol elesett. A kopasz férfi fekszik az arcán. Egy másik ember, egy kövér nő hazudott a hátukon. Egy darab fém panel ragadt az unatkozó nő nyakát. Ő meghalt, én pedig térdre a szék mellett. Vér futott le az elszenesedett részt. Folyt olajos patakok egész csak törmelék-szétszórva a színpadon.


Ugrott talpra, vett egy mély lélegzetet, majd körülnézett. Odin volt, elterült a földön körül az őrök, vérzés a rta. Az az ember, aki elkapott eltűnt, valószínűleg azért, hogy emelje fel a riasztás. A másik gárda hengerelt az oldalára amelyek arra irányultak, hogy a puska az én életem a területen.


Elérte őt egy ugrás. Nem volt ideje reagálni, vagy lő. Ego arcon rúgta volna. A jobb sarok csapódott ego orra vad erő. Hallottam egy csontot törni. A darab az ego orrcsont behatoltak az ego agy. Holtan esett össze.


Ez volt az ego fegyvert, hogy felvette. El kellett mennie. Szirénázás üvöltött. Hallotta, hogy a dühös üvöltés férfi rohant át a folyosókon. Hamarosan itt lesznek, s nem fogják kérdezni, de előbb fognak lőni. Ha volt egy esélyt, hogy elkerülje, hogy kellett volna, a zűrzavar, a következő pár másodperc.


De, megfordult, s futott a színpadon. Én nem tudtam menni, még akkor is, ha ez azt jelentette, hogy a halált. Meg kellett keresni a ruhák ezt a négy embert. Honnan jöttek, s hol volt a másik négy adók rejtett? Azt találtam ki először. Sikerült beépülni, s pusztítsák el. Ez is rendelt nekem. De a feladat még nem volt teljesen kész.


Ez csak a kezdet, a dell is.


4. fejezet


Egy sűrű felhő a por, a füst, darabokat sodrott acél kilóg, visszhangzik a sikolyok, a félelem, a fájdalom — Dante a pokol volt semmi után. Köhögés, a csupasz lába megbotlott a földön. Elérte a véráztatta színpadon, majd letérdelt mellé mind a három vezetéket. Gyorsan, alaposan átkutatta a rongyos ih ruhát.


Nem ez volt az ideje igényességgel. Nem volt ideje egy alapos vizsgálat. Kellett hozza, amit tudtam, aztán fuss, amilyen gyorsan csak tudtam. A halott őr ROSSZ puska volt dugva a hóna alatt. Útlevél, személyi IGAZOLVÁNY, furcsa papírdarabokat — e valamit, ami esetleg később jelzi a helyét a többi adó ő gyűjtött. Mindent a kövér nő táskáját. Volt egy nagy bőr női táska vállpánttal. Én itt körül az ego nyakát, mint egy zsák. Már majdnem végeztem, amikor meghallotta a hangot a csizmádat. Megfordult, puska kész.


A férfi berontott a szobába. A zavarodottság, félelem, kiabáltak. A zavarodottság tükröződött a gondatlan, ahogy nyomta a fegyvert. Vissza összeszorított, hogy a nyögdécselés színpadon. Hirtelen, nyolc katonát látott, s abbahagyta a kiabálást. Úgy néztek rám aggódva. Sétáltak lassan vissza a házba. A puska lendült, ahogy kell. Megparancsolta nekik, hogy hagyják abba, illetve dobják el a fegyvereiket.


Az erők a felek szinte még. Az övé volt, egy kicsit jobb helyzetben, de egyedül voltam. Meg is halhatott volna egy pár körül őket; de lelőttek volna. Hála Istennek, senki sem akarta, hogy egy-egy pár. Reflexszerűen, úgy tűnt, észre fölényét. Elvesztette a játékot. Akkor, fájdalmasan lassan, ih puska, pisztoly a földre esett egy baleset.


A zaj nőtt hangosabban kint a folyosón. Több katonák közeledtek. Költözött oldalra a fal mentén. Tartotta a csövet, a puska hegyes minden alkalommal. A pár még fegyverrel olvassa el a kétségbeesés az én szememben. Senki nem mozdult. Mindenki őket lelőtt volna, habozás nélkül, ha nem a személyes kockázat. Ih járt körülötte a csend. A kőfal a folyosón, éreztem, hogy furcsán hideg, ragadós a puszta vissza. Elérte egy kereszteződés másik folyosóra, hogy véget ért egy zsákutca. Szóval úgy volt, hogy menjen át a nagyteremben. Kíváncsi voltam, hány másodperc volt hátra. Bármelyik pillanatban, a többi katonák is támadnak engem.


Azt tette, hogy a következő útkereszteződés, gond nélkül. Ezen a folyosón nem volt rövid, de hasonlított egy portál az épületek. A lépcső vezetett fel. Futott le a lépcsőn, megállt, majd lőtt, a rövid salvo felé a folyosón. Ez a fiúk egy ideig ott. Elkezdett fel a lépcsőn, hosszú léptekkel. A lépcső vezetett fel, hogy az a terület, ahol az igazi mészárlás került sor. Az egyik fal végül elpusztult. Csövek jutted egy kusza, vonagló tömeg. A sistergő gőzt alakult, nagy felhőkön, a gőz. Olyan volt, mint egy igazi csatatéren. Az alábbi, a nyolc katona gyűlt össze a bátorságát. Azt kiabálták hangosan, hogy a vér, amely az én vérem. Tüzet nyitottak vakon; az ürességben, a viharos ih a puska úgy tűnt, robbanások. Három lövés hirtelen megszólalt körül egy kis fülke, hogy a bal. Darabokat tégla repült keresztül a falak közelében a fejét, mellkasát. Ő fedezéket keresett. Olyan volt, mintha ő esett bele a csapdába. Ha volt egy kijárat, hogy a templom tető lett volna, blokkolja a nagy váltás, hogy került volna sor. A férfi a fülkében újra lőtt. Lelőtték a reuma. A sötét alak eltűnt. Lóbálta a fegyvert, én is követtem őt. Feküdt ott vonaglott a földön. Mellkasán élete tele volt a sötét vérfoltok a golyók. Lehajolt, s megragadta Ego revolver. Lelőtték az irányt a lépcsőn. Ezredes Zembla katonái voltak nekimegy egy másik, sietve, hogy az első, hogy visszavonul. A felvételi megállt egy pillanatra. Átmászott a romok között, amit egykor egy portál. Hiába, ő megrángatta a betonelemek, valamint a zúzott kövek, próbálja megnyitni a kijárat felé. Nincs eredmény. Hallotta, hogy a katonák gyülekeznek újra alatt. Úgy kúszott fel a lépcsőn. Hallottam a hangos kaparja csizma, a csörge a fegyvereket.


A kezem talált a beomlott a fal. Hirtelen úgy érezte, egy fuvallat a hideg levegő mintavétel az ujjain. Ő kétségbeesetten rángatta a roncsok közül. Ő dobta laza kövek, valamint darabokat a beton le a lépcsőn, mögötte. A férfi üvöltött, mint a koponya blokk esett. Ásott alagúton át a törmeléket, s lökte a puskáját át. A másik oldalon volt egy széles, boltíves folyosón. Volt egy megpróbálom keskeny lépcsőt, ami nem vezet a tetőre. Ez volt az első alkalom volt, emelte az ilyen módon.


Habozás nélkül repült fel, a további lépéseket pedig a tetőre. Nem érdekel, hogy ki lehet az, aki ott várnak. Tudtam, hogy hány pasival volt mögöttem, pedig voltak mellettem. Ha több srácok egy óvatos taktika, megmentette volna a bőröm sem. Egyetlen lövés sem dördült.


Körülbelül tíz ember áll a Bell Sue helikopter, ahogy telt le. A ordít a motorok, a légcsavaros szél a propeller tette a hirtelen megjelenés észrevétlenül. De csak egy rövid esélyt, hogy nézd meg a helyszínt előttem. Aztán ment a szemembe. A helikopter lebegett néhány méter feletti leszálló, valamint megingott unsteadily. A pilóta egy bajuszos férfi, aki elkapott az első alkalommal. Az ego az utas nem volt más, mint Ezredes Zembla! Valahogy Zembla sikerült megszökni a halál. Legalább nem sérült meg súlyosan, amikor a konzol összetört az arca előtt. Egy furcsa a sors, hogy megszökött a pusztító robbanás. Most futott el tőlem! Ego arcát vér borította. Ego lebeny volt csomagolva egy rögtönzött kötést. Ego csillogó szeme tükröződik egy vad düh.


Öld meg az ego! Lődd le az Olajteknő! Ego hangja fölé emelkedett a ordít a helikopter. Vettem a helikopter. Ego hangja még mindig visszhangzott a levegőben. Felemelte a puskát, amelynek célja, hogy a nyomástartó tartályok. Az övé is, remélte, valamint a Zembla, hogy törölje ki a templom fele. De a katonák már tüzet nyitott rám. Volt egy választás aközött, hogy egy mártír vagy, hogy megmentette a magam, a táskát is, hogy mindig a nyakamban lóg. A düh azt mondta, " Lődd le, le a helikopter, aztán felejtsd el." A józan ész azonban azt parancsolta, hogy viszem a táskát, hogy biztonsági.


Hallotta, Zembla utolsó halk kiáltás: "Kukulkan bosszút áll!" Aztán a helikopter méltóságteljesen emelkedett a levegőbe, majd lett egy dél-nyugati irányban. Eltűnt a messzeségben. Átugrott a korláton a templom. A katona hajolt át a korláton. Ő tartotta a fegyvert. Eső, lőtt véletlen. Megérte. Neki, látta, hogy az ember tántorog, ősz ellen a kőfal. Mások zsúfolt körülötte, integetett a fegyverek dühösen, majd tüzelni. Voltak több, mint a hold. Tehetetlenül, úgy zuhant le. A fák ágai lágyított az őszi, mint hit, a lejtős oldalon a piramis alakú templom. Fa gyökerei nem is szilárdan gyökerezik a rock hasadékok pattant ki rajtuk keresztül. Együtt a fára, leesett, még egy hat méter. A hatás, hogy végre ütni facsart a levegőt, a tüdőm. Azonban az ágak meg a levelek megkönnyebbültem. Ő mászott a lombozat a fedelét, majd legurult a lejtőn. A katonák a templom körül csatlakozott a elvtársak. Golyó szakította át a földön körülöttem. Az aljnövényzetben robbant darabokra. Csapdába esett a halálos vezető eső, a teste furcsán volt nem érezni többé. A két golyó süvített el múlt a fülem. Amikor csak lehetőségem volt rá, ő viszonozta a tüzet. Egy férfi arcon lőtték. A másik a mellkasán is eltűnt a csatatérről. Futott a bokor, hogy a fa, illetve a fa, a bokor. Azzal, cikk-cakk, azt remélte, hogy a földre anélkül, hogy halálosan megsebesült. Elérte az alapítvány, megállnak egy pillanatra. Aztán futott, amilyen gyorsan csak lehet, át a sivár szakaszon a nem-ember-föld körül a templomot. A Gawk visszapattant egy közeli szikla egy orr visítani. Egy másik gawk letépte a lábát a lábamra. Nem számít, mert én elmegyek, örökre itt. Nem tudtam táskámért, machete vissza. Ők voltak a sarkon, valamint a Nu volt sehol. Levetette magát a dzsungelbe. Egy vastag, sötét lomb burkolta nekem. Azonnal balra fordult, egyenesen az út vezet a templomba, hogy a Tungla Folyó. Őt soha többé nem mehetek vissza, ahogy jött.


Átkelés a dzsungel nélkül ellátmány, valamint a sokkal tapasztaltabb Maja lázadók mögött volt túl nagy kihívás. Úgy volt, hogy kockázatot fúj magam az úton. Imádkoztam, hogy a szerencse nem hagy cserben, amíg elértem a folyók. Teljes szívből reméltem, hogy találok egy hajót, hogy hajózni a folyón lefelé.


Hirtelen egy hang jött körül a sűrű aljnövényzetben. "Ki ez?" Ugrott előre, kiszakította egy keskeny rés a tüskés bokrok majdnem megbotlott egy guggoló katona. Felvette egy hatalmas öreg pisztoly. Vele, lebukott az oldalon.


Elvakult volt, egy lőtt. Puskapor égette az arcomat. A gawk ütni magas a bal vállán keresztül a mellizom. Megbotlottam benne. Nem éreztem semmi fájdalmat, az ütéstől. Ha szerencsés vagyok, akkor meg fog történni sokkal később. Egy másik gawk repült mimmo a pálcát. A felborult. A földre esett, majdnem elvesztette az eszméletét. A katona lőtt harmadszor is, de kimaradt. Felállt, vette célja, elgondolkodva, majd lőtt. Ő egy éles sikoly, kétségbeesett, meg akarta lőni, de megint elesett, meghalt.


Felállt, majd sóhajtott erősen. Az övé, ő vállat vont. Amely a seb egyik kezével, azt vánszorgott le a keskeny földút irányába. Hallotta Zembla személyes hadsereg üldözte a háta mögött. Fióktelep csattant a fejem mellett, kilyukadt a golyó. Egy kis éjjeli állat, elüldözték őket a zaj körül a lyukba, ugrálna, mint egy őrült mentén az út előttem. Esetlenül szeme átkozott a föld nyíltan előtt az állat. Megállt, majd hirtelen köddé vált egy kötve, mint több golyó kezdődött, hogy elérje a területen. Úgy tűnt, hogy nincs vége a kanyargós ösvényen. Most, hogy kezdtem megtapasztalni egy fájdalmas lüktetett a mellkasában. Futott, nem akarod kimutatni a foga. Időről időre, majdnem megbotlott. Egyszer ő is nevetésben tört ki hisztérikusan. Háta mögött hallotta az éles, zúzás hang, egy robbanás, majd rögtön egy éles sikoly. Az üldözők voltak az áldozatok, az egyik a saját csapdákat.


Az utolsó pár méter tűnt, végtelen. Végül, az utolsó kitáblázott neki. Azért jött, hogy egy kis tisztáson, hogy lassan futottak le a partra. Miközben halad, mimmo, lelőtték a két férfi őrzi a kikötőben. Egy vízbe esett, a másik pedig a hajtogatott fele, mint egy pánt.


A part maga nem volt több, mint egy félig rothadt deszka fekszik a sötét Tungla. Ezen a ponton a folyó keskeny, sekély. A dohányzás dzsungel ívelt át mindkét bank. Ez a növényzet jó lenne, ha a lefelé a folyón. A sáros parton volt, gyakorlatilag járhatatlan. Ez ne Zembla embereit akarja üldözni.


Két csónak volt kikötve, hogy a port a bárban. A hajó ringatta körül, egyik oldalról a másikra . Az elől-hátul voltak szűkült, mint egy kenu. A hajótest volt, szegecselt, hogy számos, T-alakú, fürtös. A másik oldalon volt igazából a gépház, a hét másfél méter hosszú, két méter széles. A hajón volt egy kis faház a hátsó fedélzeten. Az oldalon válaszfalak telepített mindkét oldalán a kunyhóba, egy erős cink tető elkészült az egész szerkezet. A burkolat borította réz. A merülés nem lehet sokkal több, mint egy néhány méter.


Rohantam, hogy a régi hajó, mintha egy rég elveszett matek kedvenc. Eközben több lövést is leadott a hajón. Csak egy bomba lehet süllyeszteni a hajót, de most már hiába. Megjelent cölöpöt, merült be a kabinba. Ugyanakkor a katonák lépett a tisztásra. Volt egy starter gombra a fa kormánykerék. Kitépte a levegő csappantyú, majd megnyomta a starter. Golyó repült be a nyitott pilótafülke. A merültünk le. Baljós hangok sodródott le a hold. Lüktető, köhögés dühösen, a motor életre kelt a tiltakozás. Feltettem a gázra a szélsőséges helyzetben. A ferde oldala, hogy elment a kikötő bár a közepén a rivers hasa.


A maradék Ezredes Zembla hordának gyűlt össze a parton. Parancsot bocsátottak ki, a válaszok kiáltotta. Úgy lövöldöztek, mint az őrült. A golyók rikoltott a cink-tető, valamint réz hull, szétzúzza a vékony fából készült válaszfalak körülöttem. Amikor a lövöldözés megszűnt egy pillanatra, az utolsó lövések körül a ROSSZ puska. A dereglye elment nehezen.


Az Ego Hadtest megborzongott ilyen durva kezelés. De mi van a közepén, majd elindult lefelé a folyón. Reméltem, hogy előbb-utóbb eléri a kikötő város, Prinzapolz. A jelenlegi adott nekünk egy rendes sebességgel, de a lövés csökkent. A lombozat a hihetetlenül buja növényzet másnapos minket. Néhány pillanat múlva a kis kikötő, valamint a tisztás eltűnt, mint ha ih soha nem is létezett volna. A zaj, a férfiak, mind a fegyverek is alábbhagyott. A fenti őt, a fiát látta, hogy a zöld szent az esti égen. Egy rozsdás-barna folyó folyt körülöttem. Sötét zöld fák tornyosult fölénk, mindkét oldalon. Az ágak voltak díszített hatalmas szőlő. Hihetetlenül nagy növények borított mindent. Fullasztó gőz lógott át a folyón. A szúrós szaga a rothadó növényzet mindenütt ott volt.


A dereglye bizonyult nehéz kormányozni. Telt, mind a gyorsan csökkenő erőt, hogy marad a közepén Rek gyomrában. Minden pályamódosítás küldött egy rohanás a fájdalom a vállamon keresztül. Vér folyik le a ládát. Egy gawk megjelent közelről. Szóval a sebek, ahol a gawk lépett be a testem, a hol elhagyta tiszta volt, s meglepően kicsi. De tudtam, hogy nem sokáig orvosi segítség nélkül.


Azt hittem, a nagy táska még mindig az akasztott a nyakamba. Csak most, hogy nincs veszély, legalábbis átmenetileg, nem érzem a rohamosan gyengül. Ő nekidőlt a kormányt, hogy tartsa az egója a megfelelő pozícióba, majd kicsomagolva a táskáját. Volt benne egy fehér csipkés zsebkendőt. Olyan szaga volt, kellemesen a szúrós illat, amit a legtöbb nő a dél viselni. A zsebkendő volt tekerve a kötést, majd megköti ego a vállán. A fogak szigorította a csomót. Hogy elálljon a vérzés. Az övé, azt hitte, a többi zacskó. De nem ez volt az idő, sem a hely, hogy vizsgálja meg. Így fordult a figyelem vissza a hajóra, ami addig is volt úsztam fel a bal parton.


Ő volt a kormánynál egy, talán két óra. Az övé, folyamatosan bütyköl a vergődő hajó. Újra meg újra azzal fenyegetőzött, hogy drift felé kövek vagy sár grand. Nem tudnám megmondani, mennyi ideig tartott. A fájdalom a vállát lőtték át az egész testem. Úgy tűnt, mint egy rémálom. Tudott tisztán gondolkodni. Valahogy tudatánál maradt. Ösztönösen tudtam, hogy meg fogok halni, ha nem futott zátonyra.


Fokozatosan, a folyó kibővítette, majd mélyült. A dob megindult a gyorsuló jelenlegi, ő nekidőlt a kabin falán. Túl fáradt vagyok, meg túl gyenge, hogy lustán lecsúszott, majd leült a földre. Azt gondoltam, hogy a tartalma a táska, de túl gyenge volt ahhoz, hogy gondolkodni. Nagy csepp vér alakult ki a homlokomra. A fejem úgy éreztem, lázas vagyok.


Ül, mint ez, elvesztette minden időérzékemet. A viskóban, Poe néztem a dzsungel tisztások, hogy ő meghalt. Hallotta, ahogy a jelei az élet a parton, a panaszos jajgatása, a régi hajó, a puffanás, a motor, a kis tartani. Feküdt, lihegve ellen a kabin falán. Az nyilvánvaló, hogy a figyelmet az állapota helyébe egy homályos érzés, hányinger. Úgy éreztem, mintha az agyam, hogy felrobban a huss-huss! A fedélzeten kissé eltolódott. Olyan volt, mintha soha nem volt, hogy a Maja templom, Ezredes Zembla.


Az időjárás is kezdett megváltozni. Fokozatosan, az ég borús lett. A felszálló meleg levegő volt most jó, néha még hideg. Volt valami fenyegető a levegőben. A szél üvöltött szomorúan. A dereglye ' alig kapott levegőt. Küzdött, hogy a lába szigorította a tető támogatja a taxit. A nagydarab fák meghajolt, tiltakozásul az ellen, hogy a szél. A sky zavaros. A hatalmas fatörzsek megingott fenyegetően a felkelő szélben. A távolban, egy puffanó hang hallatszott, keverve a hangok fél vagy sérült állatok. A szél elült egy pillanatra. Aztán egy fülsiketítő erővel tört ki teljes erővel a másik irányba.


Ha valaha is kételkedtem Ezredes Zembla erőtere, hogy bíztam benne, hogy mostanra! A folyó víz kavargott. Az üvöltő vihar dőlt a dereglye fenyegetően, majd elindult. Villámcsapás olyan széles, mint egy üstökös farka villant. Az ég ragyogott lila ebben a földöntúli fény, de a mennydörgés, a sötétség jött újra. Aztán elkezdett szakadni az eső. Először volt egy könnyű zápor. De hamar nyilvánvalóvá vált, hogy a második folyó. A torrent víz tört át a viharfelhők. Szörnyű vihar által okozott Zembla csapkodták a hajó. A levegőt a torkomban. A dereglye rázta meg recsegett minden varrás. Ő megragadta a kormányt addig, amíg egy hirtelen széllökés küldte az ego forog. Az ő egója kellett volna elengedni. Volt erőm. Szél, eső, most teljes cselekvési szabadságát. A hajó költözött a jelenlegi.


Ő ragaszkodott hozzá kétségbeesetten. A perc egy örökkévalóságnak tűnt. A river lett, delta. Neki, rájöttem, hogy mi közeledik a torkolata. Keresztül az üvöltő vihar, csak a fények Prinzapolka, csillogó át a széles torkolata, hogy a bal.


Jobbra forgatni, izgatott tömegek tengervíz. Hullámzó hab jelölve a hely, ahol a folyó kiürítette a tengerbe.


A dereglye volt, fogott egy örvény. Közepette az őrült örvény hab, szél, az eső, a sebesség növekedése folytatódott. A hullámok olyan magas, mint a ház magasodott előttünk. Amint rájöttek, hogy a hajó oldalára, a kormányt is rángatta. Kétszer éreztem, hogy a hajó keel rázza, pedig azt hittem, hogy süllyed. Már minden reményemet elvesztettem, amikor az örvénylő óceán mentett meg minket. A hajó, kavargott az örvény, emelte át éles szikladarab, majd belevetette magát egy kar a folyó. A végén, a tenger végre fordult velünk. Térjünk vissza az első a viszonylag nyugodt vizeken a kikötőben.


Ő hozott egy fáradt dereglye csak lent a parton. Ahhoz képest, hogy egy pillanattal ezelőtt nem volt sok hullámok. A hajó egy átlós, fut zátonyra. Maradt a kunyhóban egy kis időre, hogy visszanyerje lélekjelenlétét. Alig tudta elhinni, hogy vége. - Még életben volt! Ő mászott át a korláton, aztán kimászott a partra. A víz hűvös volt. A szálloda egész területén, ragadós volt az én mezítláb. Úgy remegett az erő a Zembla mesterséges vihar. Egy égető fájdalom nyilallt a mellkasába. Térdre esett a sziklás parton. Lihegve, behunyta a szemét, s ott ült egy darabig, mielőtt továbblépne.


Mire elérte a körúton, a vihar majdnem vége volt. A szél megfordult, a jeges szél. Az esőcseppek volt, mint a jég a tűket.


Amikor a tér, a város, eleredt a hó.


5. fejezet


Hozta a didergő mezítláb a tér túloldalán. Egyre hidegebb, percről percre. Több tucat szűk utcák sorakoztak a tér három oldalról. A negyedik oldalon a hátam mögött volt a töltésen. Volt egy színes halászhajó flottája a város Prinzapolca. A hajók elszakadt a kábel. Az árbocok elvesztek a kavargó fehér hó.


Általában, más körülmények között, a tér lenne zsúfolt ilyenkor. Ahogy haladt előre-hátra, készült a legújabb vásárlások, illetve esetenként közbeszóltazt a helyi pletyka. Piaci standokon, öreg lovak, de még az idősebb kocsikat, nos, ez szinte lehetetlen megszámolni. Kereskedők jelennek meg az árut. Álmos szamarak volna állni bólogat mellett a tulajdonosok, megrakva tej, konzerv, hordó bort, zsák liszt, cement, még hosszú vasrudat, székek, asztalok, szekrények, valamint. De nem most. Zembla időjárás tegye klub a kerekek. Jeges szél üvöltött a kihalt téren, végig a fő sugárúton. Egyszer egy zöld park, a bal szomorú volt. Az ízületek, a ügyetlen épületek voltak zárva. Úgy tűnt, lakatlan. Magas a sarkokban a banner volt clay tálcák a nevüket.


Calle Montenegró akartam őt. Szerint a lista, hogy a főhadiszálláson, a lakás pedig, aki megtanulta kívülről, az ügynök, Dr. Hector Mendoza, gilles 10 Calle Montenegró. Ő soha nem találkoztam vele. Amennyire ő volt érintett, lehet, hogy a pinnacle az őszinteség, bár az övé volt, nagyon kétséges. Ő is a listán volt az oka. Prinzapolza volt, mint bármely más város Latin-Amerikában, ahol egy-két vannak titkai eladni egy öt egy titkos ügynök. Egy másik dugóhúzó, ügynökök, hogy melyik ország vagy szervezet vannak. A hűség, mint a rokona, illékony, mint a pénz cserél gazdát. Csak bízni őket, ha szemmel tartom őket, még akkor tudnak becsapni nyíltan, hogy az arca szinte lehetetlen találni egy megbízható ügynök egy idegen hatalom.


A volt ezzel foglalkozni. Találkozó Dr. Mendoza a kockázatot vállalnom kellett. Ezredes Zembla szervezete meglehetősen nacionalista. Ezért kerülni Prinzapoltsy amikor megérkeztem két nappal ezelőtt. Megtettem volna, de a sebek kellett kezelni. Én is szükség van, hogy a Svédek. Nem lehet nagyon messze a nedves nadrág egyedül. Mindenesetre nem lettem volna képes, hogy a találkahelyre, ahol a járőrhajó várt rám. Segítségre volt szükségem, nem számít, milyen gyanús vagy veszélyes volt számunkra. Félúton a tér túloldalán, a Calle Montenegró talált rá. Volt egy keskeny, emelkedő utca, körötte mindkét oldalon házak — lakások-cantinas , standok, egyéb kis üzletek zárt redőnyök. Sietett át a sötét szobában tíz. Kellett lehajolni harcolni a jeges vihar. De ez csak a kezdet volt! Ahhoz képest, hogy mi lehet belőle, ez volt délben a Szaharában.


A fenti kevesebb tárolja. Az utolsó blokk ház épült épületek körül nagy kövek. Hó kevert, sötét fű esett nyíltan a képembe


Átsétált a zárt stabil. Bent voltak a panaszos hangok, a csavargó, a hideg, ijedt állatok. Száma tíz volt, nem messze az istállótól. A bejárat volt, mint egy sötét barlangba. Neki, bement az épületbe. Olyan volt, mint egy fagyasztó. A szél elült, de a levegő továbbra is jeges.


A lépcső nyikorgott a falak festetlen. Az első emeleten terv az volt, hogy a leszállás. A halvány fényben a felső lámpa, próbálta megfejteni a neveket. Dr. Mendoza nem volt ott, rajtunk, a következő emeleten. Ego talált rá egy irodában, a harmadik emeleten, a következő egy üres szoba, amelynek ajtaját bejövős volt a huzat. A jel a Mendoza neve felett található egy több régimódi bell, meg a szoba közepén, mint egy réz köldök. Kihúztam, majd hallottam egy hangos clank. Volt egy halk, csoszogó a lábát a házba. Mendoza úgy tűnik megszállt több szobát. Hirtelen azt hittem, én vittem a táskát a nyakam. Ee dobta be egy üres szobába, majd becsukta az ajtót. Az orvos ajtaja kinyílt, s egy nő kiszúrta a fejét.


"Dr. Mendoza?"


"Neki."


"Az időjárás nagyon meleg van,"mondtam, hogy" még ebben az évben." Nem sok értelme volt nevetni.


Ego már kis szemeit még tovább. Nen volt rajtam, egy piszkos kék pulcsit, mint egy fehér inget. A tippek az ego gallér volt, összegömbölyödve, mint a szárnyak egy pillangó. Egy nehéz súlyt másnapos egy pár halvány kék nadrág. Ego sápadt arca, alakja volt, mint egy dinnye. Volt lihegve, majd éreztem, hogy néhány helyi nedvességet.


Az övé nézett rá türelmetlenül. - No? -


"Én... én remélem, hogy esni fog, hamarosan a mezőgazdasági termelők számára." Elvitte egy fényes ruhát a zsebéből, majd megtörölte a felső ajak. Jézus! Ez olyan baromság, senor. Csak nézz ki.


— El kell mondanod — " mondtam rekedten.


'Mit akarsz?'


Ego lökte arrébb lépett ego irodája. — Mi a fene van szükségem?".. A doktor?


Ah ...!' úgy tűnt, hogy lássam a vállát, az első alkalommal. Ő forgatta a szemeit, aztán húzta a kendőt az arcára. "Föderalisták ?"


'Nem.'


'Ki akkor?'


'Nem számít. Csak kapcsold fel, ne aggódj már. Majd fizetni érte.


- A estestvenno. Nem gondoltam róla. Bezárta az ajtót, intett, hogy üljön le a székre vele szemben. Ego hirtelen mosoly tűnt nagyon erőltetett. 'Kérem.'


A szobában hideg volt, sötét. Egy függöny lógott a mennyezetről a padlóra, elosztjuk a szoba két részre. Most az ego már tolta félre. Volt néhány rozoga szék, kanapé elé. A másik oldalon volt egy kis mahagóni íróasztal szék, a szokásos készlet elsősegély csomag, polcok eszközök, a széken ült, egy állítható lámpa, valamint egy nyílt sterilizáló, amelyben néhány tűk voltak főtt. Egy bezárt ajtó vezetett a lakás többi részét. Olyan szaga volt, a por, meg az állott sört.


Dr. Mendoza tegye a ruhát a zsebemben, s kibontotta a kendőt, a vállamon. Megvizsgálta a sebet, az első, majd vissza. "A csontok voltak, nem sérült, az erek nem sérült meg" - mondta. "Csak egy kis lyuk a hús. "Kis kaliberű, azt mondanám."


"Nem nézett volna ki, mint egyébként."


"Nos, ez nem ugyanaz?" Kinyitotta a szekrényt, majd kivett egy üveg fertőtlenítő.


"Ez minden, amim van. Sajnos, elfogyott a penicillin. De ha ez a kendő nem volt piszkos, elég kell, hogy legyen. Nem fertőződik el a golyó is."


"Nem tudom" - morgott. A keze megragadta a korlátot. Szabó, nem híg a fertőtlenítőszer! Nem ő ölte meg a baktériumokat; nem, ő égette ih a parázs. Ő összeszorította a fogait, hogy ne sikítsak. Ő alkalmazta dermatol, hogy a seb, csomagolva az egész váll steril gézzel.


"Most többi, egyébként a sebet, majd nyissa meg újra." A megjelenés az ego szeme azt mondta nekem, hogy tudnék pihenni bárhol a világon, de nem az egód hivatal.


— Nem tudom, " mondtam.


"Nehogy újra vérezni."


Ráncolta a homlokát, majd egy pillanatig gondolkodott. Ő kotorászott egy másik szekrény, majd elővett egy rugalmas pólya. Ott tekert velem, olyan szorosan, hogy elkezdtem komolyan kétlem, hogy a forgalomban a karom. Ő biztosított az esetben, fém klip. Vett egy lépés vissza, majd nézett rám várakozva.


"Kell a pénz, meg a Svédek," mondtam. "Aztán elmegyek."


-"Igen, de nem ...


"Milyen ügynök vagy, Mendoza?" Ő volt a hirtelen megszakadt. Elég volt ez a talpnyaló akart zsoldos, doktor, vagy nem orvos. — Ne várd, hogy menjek el szavazni, mint az, ugye?"


"Senor, a teljesen szolgálatára. De a szegény. A shvedov nem tetszik, majd meglátod magad is. Ez a pénz... vett egy mély levegőt, majd elővette a színes rongyot újra. De várj csak. A bátyám Miguel segíthet. Ugyanolyan magas, mint te, senor, majd nemrégiben eladta a területet. Szóval neki van pénze. Miért is nem gondoltam nen előtt?


Jó. A hívás Miguel meg neki, hogy jöjjön ide.


"Sajnos, nem egy telefon. Mendoza odasétált az íróasztalhoz. Elővett egy lapot körül a felső fiókot, majd firkált valamit. Ő adta nekem. "Add ezt Miguel de minden rendben lesz."


Azt írta, a címe a hátsó.


"Hol van Noevo Utca?"


"Az utcán, egyenesen előre, senor . Ez a harmadik ház a jobb oldalon, az első emeleten. Van még valami más...?"


Felállt, majd kinyújtotta a nedves lábakkal. — Majd el kell fogadnunk.


"Talán egy pohár tequilát?"


"Ebben az állapotban? Nem lehet tudni, hogy az ajtón többé."


"Van néhány Kafion."


Kafion egy régi vágású serkentő; vannak jobb drog. Szóval Mendoza még volt egy kis körül ezeket a dolgokat. Orvos volt. Gmu nem érdekel, hogy mit adott nekem. Biccentett neki. Muszáj volt, hogy mi lenne itt.


Feloldotta a két tabletta egy pohár vízben. Ivott, mint ment az ablakhoz. Ő állította le a poharat az ablakpárkányon, és húzta vissza a függönyt, hogy néz ki. A keskeny utca alatti szürke volt, sötét. Eltekintve a hó, semmit sem lehetett látni. Azon töprengtem, hogy beszélne. Mendoza volt okos ahhoz, hogy csatlakoztassa a klímaváltozás a hirtelen megjelenése a sebesült Észak-Amerikai. Volt egy sanda gyanúm, hogy volt olyan óvatos, mint egy pletyka rovatvezető. Ő volt az egyetlen ember, aki tudta, hogy még él. Kíváncsi volt, ha biztonságosabb lenne megölni az ego.


Hagyta, hogy a függöny esik majd megfordult. Mendoza az asztalánál ült, a jobb kezét a felső fiókban. Tudtam kitalálni, mi volt a kezében van. Nem kétséges előttem mások is lett volna ez az ötlet. A fegyver valószínűleg gazdaság most kellett volna ih meggondolja magát. Ez megváltozott a véleményem, legalábbis egyelőre.


- köszönöm. Elhagyom őt.


"Menj a bátyámhoz, senor, Miguel segít." Ego hangja volt lekezelő.


Őt ért véget. A kávé, amit a dollár stack gyorsabban ver. Várt egy percet, mielőtt kinyitotta az ajtót. Nem volt hang kívülről. Vett egy utolsó pillantást a doktor. "Egy szót se róla, Mendoza.


"Uram, esküszöm az anyám megtiszteltetés!


"Ha beszélsz, akkor gyere vissza" - mondtam,"de hátha még van egy anya."


Mendoza vállat vont resignedly. Úgy tűnik, hallott ilyen fenyegetések több tucat alkalommal a probléma betegek. Ego, nem érdekel többé. Kiment, majd becsukta az ajtót maga mögött. Úgy nézett ki, hogy a bal, majd egyenesen be az üres folyosón. Aztán megvizsgálta a kártyát a címét Mendoza kétes testvér. Ez nekem nem tetszik. Az ötlet, hogy meleg ruhát, illetve Ed volt csábító, de Gmu nem hittem benne egyáltalán. Olyan szaga volt, még rosszabb, mint Mendoza hivatal. Ő nézett körül questioningly. Kandi egy kis fém doboz csillogott, az ajtó fölött az ajtófélfa. Telefon aljzat. A kövér disznó hazudott nekem.


Besétált egy üres szobában, az iroda mellett, majd csúszott be. Felvette a zsákot a földről. A szoba üres volt, de a szaga savanyú, torkos. A sarkok borították zokog a por, homok. A sötétség, ő kúszott fel a nyögés, hogy külön szobában az orvostól. Leült a hideg polcok, tedd a füled a vékony nyögés. Semmi nem volt, hogy hallottam. A kényelmes sel. Míg vártam rá, megpróbáltam elfelejteni a fájdalmat a vállamban. Mit tenne? A kávé jobban érzem magam. Annak ellenére, hogy a stimuláló hatás, nem volt leküzdeni alvás.


Arra ébredt, hogy a nő dühös kiáltásait. "Hol van az a srác, te kövér disznó!"


Mendoza válaszolt a mi bajod van hang. Őt, esküszöm! Az ego állami, nem lehet messze. Adtam neki egy kártyát Miguel címe. Talán eltévedt.


Eltévedt? Még egy ember, a szegény elme nem téved el, ha minden egy emu volt megfordulni. Miguel már várta őket a görény, amikor hívott. Már régóta várnak-túl hosszú. Honnan ez az ügynök Á menni?"


"Oh! Igen, tudta, hogy a jelszavai., de azt nem említette, hogy ő volt az ah, asszonyom.


'Senorita!'


"Senorita. Még ez a seb, lehet, hogy még mindig végezz velem. nagyon király! Azt hittem, okosabb lenne, hogy rávegyék ego neked. Lehet, hogy képes kezelni. Még a fegyvert, ő volna...


"Te nagy, csöves, Mendoza," a nő félbeszakított. "Mondd el, ez a seb gyorsan." Hogyan szerezte?


Soha nem mondta, senorita . De beszélünk Zembla...


"Ezredes Zembla!" hallotta, ahogy a nő Mendoza hivatal káromkodás, valamint bélyegzés a lábát. 'Honnan Ügynök Á hagyja? Rá gondoltam, csak azt tudjuk, ego tervek!


Nyomja meg a fülét, hogy nyögés, kíváncsi volt, ki más tudná, - valamint, hogy hogyan. Ki a fene volt ez a nő? Amely a harmadik fél tartozott? Kiderült, hogy a legmelegebb hóvihar volt valaha tapasztalt. Figyelmesen hallgattam, amit mondott következő.


"Bolond vagy, Mendoza. Ha visszajön, használja a fegyvert. Nem mindig nézz így rám. Nem azt mondom, hogy meg kell ölni, legalábbis akkor nem, ha ez nem szükséges. El akarom vinni az ego él. Akkor Miguel lehet kérdés ego.


"Miguel jó," Mendoza motyogta. "Hogyan bánik az emberekkel. Lehet, hogy egy jó sebész."


"Így van," mondta, vigyorogva. "Neki kell mennie. Biztos, hogy látni akarod a pénzt?


"Ah, senorita


Hallotta, hogy a lágy susogását a számlákat.


"A hang".


"Muchas gracias, senorita. Viszlát!'


Osont az ajtóhoz, majd kinyitottam résnyire. A nő jött ki a partra. Morgott magában. Ő volt a fiatal, vékony, de nem is szép lába volt. A feltekert gallér a vastag kabát, a lomha kalapot megnehezítették látni funkciók a félhomályban. Ee meleg, a Svédek világossá tette, hogy tudott Zembla terveit. Legalább ő jól felkészült!


A sarkai türelmetlenül csattant a padlón. Ez most szintjén nap. Még egy lépés. A kéz repült ki. Ő elkapta ee egy judo markolat. Egyszerű fulladás. Ő kellett, hogy legyen óvatos. A kabát gallérja nem akadályozhatja. Őt, éreztem a bőre. A hüvelykujjam lenyomva az idegek a nyakán. Nem lehelete elkapta a torkát. A hosszú vörös körmök repült vissza, a legeltetés, a bal fül, majd megragadta a nyakamat. Megnyomtam nehezebb. Két másodperccel később, elvesztette az eszméletét. Ő adta meg a hangot. A petyhüdt test esett nekem, mint összeesett. Ee megragadta a karját, s húzta át a küszöbön, egy üres szobában, ahogy az ajtó Mendoza lakás kivágódott az orvos elfogyott.


"Senorita. Elfelejtetted - Madre Dios !"


Neki ugrott előre. Megdöbbentette a hirtelen támadás, ő mozdulatlanul állt. Összefutottunk egy másik barátom, tört Ego irodája. Mendoza visított, mint egy malac. Elütötte az egója bal kézzel. Egy pillanatra megfeledkezett arról, hogy a seb. Az ütés hiányzott az erő, pontosság. Egy émelyítő fájdalom nyilallt a vállába. Ez volt bolond, hogy próbálja meg használni, most pedig rajta múlik, hogy elnyeri a jutalmát. Mendoza rám támadt a hasa. Kiütötte az egyik vége körül az elavult székek, majd megütött. Neki ugrott talpra. Egy felkészületlen, de erős ököl súrolta a nagy egy. Egy imbolygott kezét megfogta. A vállára dobja küldött Ego repült át a szobán, hogy a táblázat. Mendoza összeomlott az íróasztala mellett egy zuhanyzó papír, könyvek, valamint a szilánkok a fa. A régi revolver kihullott körül a szék fiók feküdt nyitva az Ego lábát. Ego kézzel lőtt ki rá. Felkeltem nehezen. Hosszú ujjal mutatott egyenesen a köldök.


"A pisztoly nincs megtöltve?" "Mi az?" kérdezte, hirtelen gyengéd. Mendoza bedőltem neki. Ő nézett le a fegyvert. Egy ugrás az övé volt mellette. Ego megragadta a jobb karját, majd kifordult az oldalon. Centire a láb, a gawk a földre. Kétszer az öklöm eltűnt, ezúttal a helyes, az ego gyomrában. Egy ütés az ádámcsutkája kiütötte ego vissza. Térdre esett, majd összeesett a földre.


Futott ki az irodából, s becsapta maga mögött az ajtót. A nő még mindig ugyanazon a helyen, ahol ő esett neki. Ő húzta be egy üres szobába, majd becsukta az ajtót. Letérdelek, s elkezdtem keresni őt. Nem, nem kell egy zsák vele, de a meleg kabát, sok volt a belső zsebében. Úgy nézett ki, mint egy tolvaj. Nagyon kevés ember találta meg. Egy Nicaraguai személyazonosító igazolvány, amely kimondja, hogy élt a Managua, amelyek más körülmények között is hamisítvány. Ő is gyűjtött egy gyűrött cigarettásdobozt, egy fésű, szempillaspirál, körömreszelő, rúzs, egy kis fonnyadt mandarin, körülbelül huszonöt dollár helyi pénzt, pedig egy 9 mm-es Makarov-KOR. Makarow nagyon hasonlít a Lindner-PP hotel, amely mintául szolgált rá. Ez egy hatalmas automata pisztoly, túl nehéz egy nő. Azt lehet mondani, hogy ki volt rá kell nézni a dolgokat, de nem tudtam rájönni, hogy ki volt még.


A lány felnyögött. Megrázta a fejét óvatosan. Végre megjött az esze. A sel pedig stahl várni. A dolgok halmoztak mellettem. Amikor felébredt, nem akarta, hogy túl közel áll hozzá. Ő is megpróbál tenni valamit.


Fordult át a sötét, piszkos padlón, aztán elrohant a lábát a vastag, rakott szoknya. A nadrág volna melegebb. De Nicaraguai a nők nem hordoz ih, de persze az kellett, hogy maradjon a helyi divat. Lassan felült. Nyomta a kezét a homlokán, mintha Nem volt másnapos. A nagy kalap csúszott le a fejét. A világos barna haja hullámokban a vállára. A görnyedt alak állt ellen a halvány fény ömlött a körbe a poros ablakon. Elfordította a fejét felém, majd leengedte a kezét. Egy halvány szent fény ragyogott az arcán.


Ez volt a látvány, eszembe jutott. Ő volt olyan nagyon nőies. A teljes, formás mellek alatt, a szűk gyapjú pulóver, hogy a lábai a fele-csizma. Az arca szív alakú, valamint ugyanez a gyengédségre, a szenvedély, mint a teste. Meg, persze, nen volt a hideg, halálos keménységű, hogy minden ügynök van. Ez egyszerűen elkerülhetetlen, hogy ebben a szakmában. De nem néztem tovább. De amit én láttam, volt egy pár nagyon nagy, ijedt kék szemével.


Felismerte az arcát. Láttam róla egy képet a kártya dobozok a lakás központja. Ez volt a par az új emberek pedig műveletek az ellenfél, aki felül rá. Eltartott egy darabig, míg rájöttem, hogy pontosan ki-ee tartózkodási helye volt. Mire visszanyerte szokásos nyugalmát, ismerte őt. Tamara Kirova, egy bázisát Mexikóban, az egyik legígéretesebb fiatal tagjai az állambiztonsági Bizottság, jobban ismert, mint az orosz titkosszolgálat.


Vagy csak a KGB.


6. fejezet


A lány pislogott párszor, majd visszatartja a lélegzetét, mintha megijedt. "Helló, Tamara", mondtam.


"A nevem nem Tamara," mondta folyékonyan spanyolul. "A neve Rosita, egy szép lány, aki nem..." - nem fejezte be a mondatot, majd sóhajtott.


Nevetett, majd rám nézett. "Ne mosolyogj, így magabiztosan," bekattant a magyar most. "Úgy látom, neked is Nick Carter. Ha meg akarsz ölni, gyorsan.


— Ha ő küldött a hotelbe, hogy meghaljon, akkor már halott lenne " - mondtam, amint nyugodtan, kedvesen, ahogy csak tudtam. "Tudni akarom, hogy miért a KGB foglalkozik Ezredes Zembla, Tamara. Most, hogy már találkoztunk, nem lehet, hogy nehéz már, ugye?


"Semmi", a lány felszisszent. — Nem fog megtudni semmit tőlem.


Ők megvizsgálta a kezét, hogy biztos legyen abban, hogy a más út körül. Rögtön azt kérdeztem, amit tudni akartam,


"Vannak olyan módon, Tamara" - mondtam csendesen. Nevetett, de volt, vékony, reszketeg. Hé, nem tudta elrejteni a félelmedet. Nem volt gyenge, mint Dr. Mendoza, aki könnyen becsapni. Ő volt fagyöngy foglalkozik egy tapasztalt ügynök AH, egy jó ok a félelemre. De megpróbált továbbra is nyugodtnak.


"Tudjuk, hogy a jó modor, Carter," ő sneered. — A központ, lehet velem beszélni. A modern módszerek, gyógyszerek, mindenki elkezd beszélni valamikor. De itt ülünk egy üres szobában, egyedül. Akkor verte meg kínozni, amíg sikítok, ami fájdalmas. Ez erősebb, mint gondolnád. Hajolt előre enyhén, a szemei beszűkültek. "Ha megpróbálod, ha eléred, hogy én sikítok."


"Akkor ez lesz a legrövidebb sikoly a történelem."


Talán. Ez lehet a legjobb megoldás. Tudom-e állítani, hogy a halál, ez lesz a győzelem.


'A győzelem?'


"Különben is, nem fog nyerni, Carter. Nem nyerhetsz.


Én nem tudom megérteni. 'Nyerni? Mi volt a tét? Dühös, hogy rámutatott a hó. "Lehet, hogy túl késő, hogy kiküszöböljék ezt a kis imperialista bérenc terve; én elismerem, hogy...'


"Egy Birodalmi szolgám?


"...de mi lesz egy szál, hogy ez az. Ígérem. A szabadság-szerető szocializmus..."


"Hé, várj egy percet! Ő félbeszakított ee. "Szerinted Ezredes Zembla az egyetlen körülöttünk?" Mi ez az Amerikai összeesküvés?


"Nyilvánvaló," Tamara mondta gúnyosan. "Ő egy Amerikai, vagy nem?"


"Amennyire én tudom, dolgozott az országban. De ez nem jelenti azt, hogy semmi köze. Hogyan lehet ebből profitálni? Magyarázd el nekem."


"Te hiszed, hogy őrült, Carter?" Amikor hallottuk, hogy az ego tettei Mexikóban látta, hogy mit tett Mexico City, azonnal megértette, hogy mi történik. Add emu fegyverek, felszerelés, pénz. Hízelegsz neki, hogy ő tartja magát igazi forradalmi, majd pár nappal később kijelenti, Zembla egy ellenség fenyegeti. Keresztül a bábok, az Amerikai Államok Szervezete, a kereslet akció. Ahol az ágyúnaszád diplomácia jön. A hadsereg persze közbelép, mint 1965-ben, a Dominikai Köztársaságban. A terjeszkedési terveit ilyen ostobán átlátszó! De el fognak bukni!"


"A fenébe is, te őrült, Tamara!" Úgy csattant. Kezdett dühös lenni. Általában, más körülmények között, nevetett volna rajta. Most volt fáradt, éhes, mérges. A feladatom az volt a baj, ott is volt egy lyuk a vállam. A legjobb, most, hogy figyelik a közhelyek, szlogenek, valamint az ilyen történetekre. Ez több volt, mint amit el tudott viselni. Az egyetlen kifogás az volt, hogy azt hitte magát. Egyértelmű volt, hogy ellen Zembla. De ez nem feltétlenül alkalmazni, hogy az egész szervezet, valamint a KGB. Néha nem mondják meg, hogy a bal kezét, amit a jobb kezed tesz.


"Mind a nyilatkozatok nem működik, ugyanakkor" úgy vicsorgott. "Nem hívhatod az OAS egy Amerikai szervezet, valamint egy levegőt azzal vádolnak minket, hogy megpróbálja megölni néhány tagja. Miért? Már mind ugyanabban a hajóban evezünk? Nem csoda, ha valaha is figyelj, hogy mit mond? Sokkal valószínűbb, hogy Zembla a te oldaladon áll, készen arra, hogy jöjjön ki a színfalak mögött takarítani az ego, ha sikeres, amely, mellesleg, nem fog megtörténni.


'Mi? Te kötekedő inas imperializmus, miért van az elit KOMMANDÓ már robbantani az ego Maja templom elpusztítani az egót időjárás állomás? Ego biztonsági intézkedések amatőr. Már megtanultuk, ego váladék. Ha az ember a templomban is kapcsolatba lépett velünk korábban, a hó itt sem lenne...


Elfedte a száját a keze, a szeme nagy. Egy pillanat múlva a csend, a lány leengedte a kezét. A lány megdörzsölte az állát, majd azt mondta egy alacsony, jeges hang, " Ez jó trükk, Carter, de azt a keveset, van ki rám, nem fog segíteni.


Neki, úgy nézett ki. "Nem" azt elismerte, hogy " én sem hiszem, Tamara. Azt hiszem, az emberek megtanulták, hogy Zembla központja már a romok között, majd elment, Isten tudja, hol. Legalább, ha lehet még találni az utat abban a hordóban.


"Szóval, azt mondod.


"A szabó, elmondom neki, hogy így van!" - Mérges lettem rá. A testét, éreztem a meleg újra. Rámutatott, hogy a válla. "Szerinted hogy van ez? Ha csak az volna, hogy a hülye agyát.


"Én nem hiszek neked. Minden, amit a hó...


— Drágám, azért van, mert az ego biztonsági intézkedések jobb, mint te, vagy bárki más gyanúja. Ő szándékosan nem ez adja az ember valamit meg kell beszélnünk, de segítséget. Ő egy rajongó a forradalmi játékok, így azt hiszem, ez kicsit több, mint szükséges. Nem azért vagyunk itt, a semmi. De azt nem jelentem be, volt, hogy nem voltak még csatornák kezelése az időjárás. Egész pontosan hármat, a három a többi Közép-Amerikai országban!


— Mi-mi van ?" Tamara lihegte.


"Igen, de hogy még rosszabb legyen a helyzet, ők függetlenül működnek, a fő-adó. Ez olyan, mint a lábait egy széken. A különbség az, hogy ez a szék nem esik, amíg a lábaim elpusztult. Nem mondok neki semmit, Tamara. Ő is ott volt. Elpusztult a fő adó, mielőtt rájött, hogy volt csatlakozáshoz szükséges tartalék adó.


- De... ha igaz, amit mondasz, akkor...


"Akkor minden csatornán meg kell nyitni, külön-külön. Igen. Továbbá, ha jól értem, nem csak az erőtér nem összeomlás, amíg ezek az adók vannak kapcsolva, de ez is egyre jobban elpusztult. Ez lesz az időjárás még inkább instabil. Az ego már nem lesz irányított."


Nem! Nem, nem hiszem el. Próbál csapdába meg újra a hazugság, csalás, Carter.


Megrázta a fejét határozottan. De láttam a szemében, hogy nem volt nyerő. "Tamara, jobb, ha hazudsz neki," mondta neki, lassan, nyugodtan. — De nincs okod rá. Ez nem lenne jó. Igaz, a-tól Z-ig"


"Ez csodálatos. Ez olyan, mint egy őrült rémálom...'


Ő megfordult, kinézett az ablakon, megint. A csendet csak részben volt az eredménye, hogy a zavart határozatlanság. Ő nem fél tőlem, mint szokott lenni. Ő legalább nem volt hülye, vagy ő nem dolgozott a KGB. Talán csak egy kicsit naiv vagy tapasztalatlan. Szinte hallotta a gondolatait, mint ő tekinthető az alternatívák. Reméltem, hogy ő volt az is, figyelembe véve, hogy használta volna nekem. Sőt, számítottam rá, mert nyilvánvaló volt, hogy szerettem volna használni.


"Nick" - mondta végre. Úgy nézett rám újra. Ott volt példátlan meleg a hangja, de ő csak mondta a nevem. "Nick, ezek a többi csatorna. Tudod, hogy hol vannak?"


"Talán, talán nem."


"Mindketten tudjuk, hogy valami. Ha most raktuk össze. Tudnánk együtt dolgozni.


— Azt mondod, hogy te elhiszed, hogy AH nem működik együtt a Zembla?"


Ő bólintott. "Hinned kell nekem, Nick.


Miért kellene hinnem neked? Oroszország sokat nyerhet, ha Zembla nyer."


Nem, semmi! Ha Zembla sikerül egyesítő ez a terület, ez nehezebb lesz, ez pedig sokkal tovább tart a forradalom, hogy sikerül. De van még valami, Nick. Tud sakkozni?


"Nem játszottam velük előtt."


"Számunkra az Oroszok, ez egy szenvedély, mint tudod. Miért? Mert a gödrök a korlátozott számú, okos, intelligens, jól elhelyezett ellenfelek egymás ellen egy végtelen számú játék. Ilyen a politika. Azt szeretném tudni, mik azok a lehetőségek, illetve, hogy tudunk-e bánni velük. Ezredes Zembla egészen más. Ő egy vad ember. Ezt meg kell szüntetni. Egyébként veszélyezteti nem csak Közép-Amerikában, de az egész hatalmi egyensúlyt a világban."


"Mi pedig gyalog a játék, nem igaz?"


"Nem gyalogok, Nick, de Connie. Mosolygott, röviden, a szája kissé rángatózik. "A lovak ugorj oldalra, majd a többivel. Nem gyalogok. Rá vannak kényszerítve, hogy rövid, értelmetlen bozont a dolgok egy irányba."


— Ez egy javaslat, hogy ugrik az irányba, Tamara?" A rövid, de éles nevetés jött ki. Egy ilyen ugrás öngyilkosság lenne. A KGB-nek van egy magas az ára a fejem.


"Tudom, hogy. De azt is tudom, hogy mi történt korábban. Újra megtörténhet — "ő lehelte," s újra meg fog történni, ha nem vagy túl ostoba." Nézd meg te is! A fegyver Dr. Mendoza régi revolver, de a többi?" Csak pisis! Fogsz legyőzni Ezredes Zembla ezzel? Nem azt mondom, hogy barátok leszünk. De van egy közös célunk. Hang miért dolgozhatnánk együtt! Együtt kell dolgoznunk!


Tamara szeme fényesen ragyogott, a sötétség, az üres szobában. Azt hittem, gúnyolódik velem egyedül. Nem is érdekel. Kellett a segítség, a KGB, a segítséget, a szervezetek, a berendezések, az élelmiszer. Bámult Nem, mint ha figyelembe véve a hozzászólások. Ő nézett körül egy komoly, őszinte pillantást. Remekül játszotta a szerepét, nagyon jól, de nem volt túl naiv, mint az gyakran előfordul, a nők a szakmában. Védte a pozícióját a fekete gránit szemét. Emlékeztetett a gyönyörű Vénusz légycsapója, egy húsevő növény, ami kell a szag annyira édes, hogy a rovarok táplálkozik.


— hát... - mondta bizonytalanul, " mit javasol?"


'Gyere velem.'


"A Miguel ház a sarkon?"


"Igen."


— Hányan magukon kívül?"


A lány megnyalta a száját, gondoltam, ha Ay kell hazudni. "Csak egy bizonyos Diego Ordas."


Ez igaz lehet. Nem volt valószínű, de nem számít. — Van egy adó-vevő ott?"


"Rövid hullámok, minden tartományban," mondta gyorsan, megjegyezve, hogy a megállapodást. — Keresünk neked valami ruhát, majd egy kis kaját.


Nagyot sóhajtott, mintha vonakodva hozamú, hogy az elkerülhetetlent. Felállt, majd lehúzta a nedves, ragadós nadrág. "Jó."


"Ez egy bölcs döntés, Nick," mondta ünnepélyesen. — Kaphatok vissza a cuccaimat most?"


"Igen", mondtam, elérve egy puszedlit, majd egy körömreszelő. "Nem többé."


Úgy nézett ki, sértett, mint ő tele a zsebeit. "Nick, azt hittem, hogy megbízható egymást."


Ő mosolygott. - A estestvenno. De így bízom benne több. Kinyitotta az ajtót, kimentünk a folyosóra. "Egyébként, Dr. Mendoza mondta, hogy elfelejtettem valamit." Mi volt ez?'


Kinyújtotta a száját, mint egy pajkos kislány. "Elfelejtettem, hogy fizet nekik mindent, amit mondott. Ő csalt ki az egója, mint mondja, Amerikában.


A vigyor folytatódott; a jelentéktelen volt ahhoz, hogy igaz legyen. Belsőleg lett volna nevetni, de valami mást. Míg most, Tamara a görény volt studiously kerülni mond semmit arról, hogy a táska még mindig mellettem ült. Nem is nézd meg. Úgy tűnik, a lány úgy érezte, hogy valamiért fontos. Ez volt az első dolog, amit tenne, ha adott a lehetőség.


Miután kiszálltál a Calle Montenegró, sétáltunk a következő kereszteződés, néhány lépésre a ház. A ház mindkét oldalán az utca csendes volt, sötét. Tamara fehér lett, mint a hó esett, a haját, majd leporolta a kabátját .


"Nick" - mondta, ahogy megfordult rá Calle Noevo, " Ezredes Zembla kell állítani minden áron! A szeme rögzítve a harmadik ház, az épület, ahol Mendoza hittem, Gilles Ego volt egy testvérem. A zsalugáteres ablakok voltak, sötét, elhagyott. "Nem Zembla, Tamara. Nem tudta irányítani a munkát."


"A csatornák tartoznak a gmu mindegy. Ezt fagyöngy jelent." A hangja éles volt, " szörnyű lenne, ha nem sikerült."


"A növények, a fák, a rovarok, állatok — minden ökológia egy területen több ezer négyzetkilométer el fog pusztulni."


"Emberek! A lány megborzongott, meg is állt egy pillanatra az ajtóban, a ház, a fogmosás, a hó le a cipőjét. — Ih kell figyelmeztetett, Nick. Méltánytalan lenne, hogy nem mondod el nekik.


"Nem bízom benned" - mondtam. "Azt hiszem, ők nem hittek a szemüknek többé. Nem értem, mi vár ih."


'Ez nem fair!'Igen, ő is megerősítette, siettem a dolgot. "Több ezer ember fog meghalni, az éhség, a hideg!"


Ee megragadtam a karját, mintha vezeti végig a folyosón. Ő tartott fogva saját automata pisztoly szegeződik nem. "Nos, mondta," mondtam. "Ez minden bizonnyal része a dráma, hogy tanítják a KGB. Sírhatsz parancs is?


"Hogy lehet ilyet mondani!" sóhajtott a valódi felháborodás. Majdnem olyan volt, mintha könnyek voltak feltör a szemében. "Mi vagyunk a különböző oldala van, ez igaz. De az emberek, akik szenvedni fog meghalni, Ezredes Zembla halála nem ugyanazon az oldalon. Megpróbál élni, mint a legjobb! Nick, annyira makacs, hogy nincs értelme az emberiség?


— Egyszer megjelent egy fogoly a Vlagyimir tábor " Tíz " közel Potma . Tudom, hogy a Szovjet jótékonysági nagyon jól."


Ő leblokkoltam, majd megnyomta az ajkai együtt. Voltunk már közel van az első nap a jobb oldalon. Amennyire lehet, akartam válaszolni, a gúnyolódás, nem mondott semmit, attól tartva, hogy a csapda nem sikerül. Annak ellenére, hogy a hideg nem volt, volt egy halvány illata, a veszély, a halál a levegőben, hogy alig vette nyilvántartásba.


"Itt vagyunk," mondta. 'Átjárókat, hogy a be.'


Akkor. A tartózkodó maga mögött. Az első ember, aki próbál meg támadni fog hátba lőnek."


"Nick, őt, esküszöm..."


"Előbb te, Tamara. A kezét szorítva az övé. A hüvelykujj lenyom egy ideg, amíg ő tehetetlenül felsóhajtott. "Lássuk, milyen a buli már elintézte nekem."


A kezét a kilincsre, reszketett. "Nick, ez nem úgy működik együtt. Kérlek, tedd el azt a fegyvert...


"Gyerünk."


Bementünk. Amit láttunk, egy nem várt tőlünk. Mészárlás volt. Egy férfi elterült a földön. A másik ernyedten ült egy széken, a kezek nyugodtan az ölében. Mindkét volt elvágták a torkát fültől fülig. Sötét megdermedt a vér kialakult egy nagy tócsa a padlón. Öntött rá a mellkason ülő ember pedig csöpögött a széket. A falak fröccsent a vér, ami eredetileg spriccelt le a nyaki artériák.


"Drága mama" Tamara lehajtja a fejét, aztán hányt.


Ha az én gyomrom nem olyan üres, dobtam volna túl. A gyomrát összeszorította a torkomat, de sikerült uralkodni magamon. Ő tanult a többi helyiség. Minden a feje tetejére állt. A fiókok kiürítették, az üléshuzatok szakadt le, a modern tranzisztoros rádió volt arra számít, használhatatlan volt. Megfordult, hogy Tamara. Ő tört száraz zokogás. Megütötte az arcát a tenyerébe, nem nehéz,de nehéz.


"Hagyd abba," mondtam. "Menjünk tovább..."


"Ó... Istenem. A szeme tiszta volt megint, de ő ott ül a lábán, remegett, mint egy cica.


"Az emberek?"


— I-igen . Miguel pedig Diego a széket. Hogyan...?'


"Ih lehetett, váratlanul ért. Ih tartott fegyverrel, valamint ölte meg késsel, hogy mint kis zaj, amennyire csak lehetséges."


Nagyot sóhajtott. A hangom borzalmas volt: "Úgy tűnik, Dr. Mendoza nincs anyja után."


"Hogyan?"


"Biztosan nagyon elfoglalt után hagytam," magyaráztam. — Ő hívott engem. Lefogadom, hogy azt a pénzt, amit mondott Zembla emberek Prinzapolz arról, hogy ugyanabban az időben.


"A estestvenno! Elárult minket mind! Az arca eltorzult a dühtől, gyűlöletet. "Vissza kell mennünk hozzá."


"Ez egy jó ötlet, de majd később. El kell tűnnöm innen."


"Remélem, hogy a gyilkosok gyere vissza, itt talál minket."


"Mentsük meg a bosszú egy jobb életre, Tamara. Le kell kapcsolni ezeket a csatornákat, de elszórtan még három országban. Nincs semmi más, amit tehetünk itt a Prinzapolz.


"Igen, igen, megértem őt. Úgy nézett rám, mint borjú az új kapura. "Sajnálom, Nick. Megpróbálta csapdába csalják magukat úgy, hogy ő is dolgozzon ki mindent, amit tudott róla.


"Ne aggódj emiatt. Soha nem csapott be a játék. A kommandós osztag elment az elvtársak halott. Úgy látom, hogy el kell, hogy működjenek együtt, de akkor meg kell bíznunk egymásban. Ezt akarod?'


Ő bólintott. "Most már csak mi vagyunk."


'Tack hangját.' Ez által visszaadott A. Makarov pisztoly. Kíváncsi voltam, mi Hawke mondanám dolgozni egy orosz ügynök. Nem volt sok választásom, de lehet, hogy hozzon létre a felesleges problémák. Úgy volt, hogy lépjen kapcsolatba az AH központja a lehető leghamarabb, de megmagyarázni az ügyet. De a legfontosabb az első. Elmentem a kis szobába, ahol a két holttest hevert, majd megkérdezte: "Van egy Svéd, aki el van jegyezve, hogy illik hozzám?"


'Becenevet


Megfordult, lassan gyülekeznek az erejét. Tamara intett egy nagy automata revolver rám, mint aki nem tudja, mit kell tenni. Ő bólintott ismét a pisztoly a zsebében. "Egy barna bőrönd. Tartozik Miguel, pedig ez ugyanolyan magas, mint te. Ilyen volt, úgy értem.


"Nagy lány" én kuncogott, dobálta a magazin, hogy Hé, ki vette ki a fegyver minden előtt azt mondta, szia. Átment a teszten. A lány elpirult, akár a nyakát, de nem mondott semmit.


Miguel rövidebb volt, de kövérebb vagyok, mint voltam. Ugyanakkor azt találták, rajta valamit alatt a pólót, egy vastag gyapjú pulóver, fésült nadrág, egy pár vastag zokni illik jól. Ez viselte meg, hogy mindenki jól védett a hideg, a hó meg a jég. A legjobb meglepetés volt, egy pár bőr csizma volt elég nagy, tehát ne legyen ideges, annak ellenére, hogy a plusz zokni.


— Van más transzponderek amellett, hogy ez a rohadék?"


Megkérdeztem Tamara róla, amíg öltöztem. "Nem", jött a zavaró hang, a reuma. "Ez volt az egyetlen dolog volt."


"Nem probléma", nem morgott. "Reméltem, hogy tudunk segítséget hívni. Egy őrhajó, vár rám a tengeren.


— Van egy halászhajót ott. Valaki körül van itt rádió?


"Attól tartok, nem. Különben lett volna, használt az ego. Ők a kevés ember van itt, minden megkérdőjelezhető, mint Dr. Mendoza. Nem hiszem, hogy bármi jobb, mint a kvarc-adó. El kell lopni egy hajó a kikötő körül. Reméljük, hogy ezt túléljük, mielőtt a vihar minket.


"Mehetnénk repülővel," mondta közömbösen.


Felvette a cipőjét, majd rombolta szét a szobában. "Egy gépet? Mi a gép?


A Cessna 150 hozta a Diego minden Mexikóba. A támogató csapat érkezett egy hajó. Beledobta a magazin a levegőbe, elkapta, az ego újra nevetett pajkosan. "Persze, ha nem bízol a női pilóták..."


— Csatlakozol ego itt, ugye?" Ha az ego a levegőben ez a vihar, hölgyem, annak soha nem lesz kritikus, a nők vezetési újra.


Nevetett, egy mély torokhang hang; nagylelkű, egy fényes mosoly között, egy férfi meg egy nő, nem ügynökök között. Volt megint komoly. "A gép egy társalgó kemény szakaszon a strand északi részén, a falu. Az ő egója van megkötözték szűk, ha nem jutunk ki, hogy Zembla időben változik az időjárás. Ezért is hoztunk, meleg ruhát. A-örülök, hogy került ez az elővigyázatosság. De amikor a Karib-Tenger...


Hé, nem volt szükség rá, hogy befejezze a mondatot. Könnyen lehet, hogy ő elképzelni, hogy a szél-fújt hullámok le egy kis gép, szétzúzva a futómű, majd zúzás az ego olyan, mint egy karton dobozban. Elhagytuk a házat, azonnal. Csak sikerült megragad Miguel bunda a horog a nap. Tamara volt egy megértő nő, aki gyorsan megszoktam, hogy mindent. Tudta kényszeríteni magát, hogy nézd meg a két halott férfi dispassionately. Nem beszélünk róla többet. Halottak voltak, de jobb volt, ih elfelejteni. Valamit tenni kellett, ami elvezethet minket sehol, de még a vezető saját brutális halált. Később, amikor vége van, tud gyászolni ih. Eszembe jutott, hogy amikor jött a verekedés, még az ellenség. Én nem akarom őt megölni.


Noevo Utca üresebb volt, mint valaha. A jó polgárok Prinzapoltsy megdöbbentette a jég, vihar, amely nem értek semmit. Közel álltunk egymáshoz, hogy a csatorna egyik oldalán az utcán. Tamara automatikusan közelebb jöttek hozzám, mintha védelmet kereső várják.


"Eda volt a lakásban . Kellett valami.


"Furcsa," mondtam. "Hirtelen elment az étvágyam van."


"Talán van valami más is a gépen."


Fordultunk rá a Calle Montenegró, vissza a mimmo főtéren Dr. Mendoza ház. Semmi sem volt látható. Semmi sem mozdult, de volt egy furcsa csend. Ez megijesztett. Figyelt feszülten. Még egyszer, az éves tapasztalattal kihegyezett az ösztöneim, hogy valami baj van. Ő leeresztette a lábát könnyen, nagyon óvatosan. Tamara sétált mellettem csendben.


Átutazóban vagyunk a mimmo a Mendoza házban, amikor ő beszélt. "Diego jó ember volt," mondta elgondolkodva. "Miguel volt a doktor úr testvére, ha ez vigasztal.


Azért jöttünk, hogy egy durva épült szamaras kordén, ami most ül a vonórúd frank előtt a stabil. Úgy nézett ki, az istállóban. Most már nyitva voltak. Teljesen sötét volt.


Szinte dühösen, azt súgta neki: "be Vagyunk zárva." Mielőtt Tamara lehet reagálni, ezer lőttek körül a sötét stabil. A tényleges della ih volt, csak tíz, de ez túl sok, ha rólad van szó. Az övé, úgy éreztem, mintha egy agyaggalamb le minden irányból.


Azt kiáltotta, majd meglökte Tamara. A lövés a ház körül egy antik Mendoza revolver. Túl gyors. Kételkedett, hogy megüt valakit. Voltunk lőtt megint, egy vörös villanás körül stabil. Én lőttem le újra. Mimmo minket söpört még jobban vezet. Közeledtünk a kosárba dobta magunkat ebbe a kétes barikád.


'Becenevet. Tamara megfogta a karját. "Ők vesznek körül minket!"


"Nincs értelme pánikba" - a reumatológus súgta neki. Neki, hajolt olyan alacsony, mint tudott, hogy kukucskálni a kosárba. "Tíz az egyhez, hogy ugyanaz a szemetek, ki ölte meg az embert." Nem fognak foglyokat. Harcolnunk kell.


Sortűz után sortűz csapódott a régi, fából készült fa szekerek. A golyók összetört vastag deszka, de gellert kapott bele a még mindig esik a hó. Úgy nézett ki, mintha egy csomó lőszert. Nem lesz több, mint volt a revolver. Nem kell rámutatni a helyzetben, hogy Tamara. Ő csak lőttek, alkalmanként, csak akkor, ha ő célja a flash a tűz. Az egyik a hét lövés. Hirtelen sikítani a clang egy hulló fegyvert. Egy sötét bőrű férfi paraszt ruhában jött ki, a tánc, mint ha egy piruett, kezét összekulcsolta a véres arc. Tamara nem vesztegeti az újabb golyó rajta. A férfi üvöltött. Aztán az egyik az ego barátok a stabil lelőtte. Esett először a hó.


"Mindjárt elfogy a lőszer," Tamara lélegzett.


A kivégzőosztag fegyverek továbbra is a tüzet. A fenébe is! Ha csak van rá mód, hogy robbantani, meg minden! Ez adta az ötletet. "Gyors," rendeltem — " engedd meg, hogy ez a fa pin ki, a hub, majd készítse el a kereket!"A fenék a Mendoza pisztoly, előhúzott egy rögtönzött ék körül a tengely. Együtt kicsavarva a fa kerék. Lejött egy nyikorog. A kocsi ráesett egy tengely, a másik oldalon rose. Így volt a jobb lefedettség.


"Adj egy körül a mandarint."


Tamara bámult rám. "A mandarint? Én... én nem értem, mire gondolsz.


A vezető repült körül minket, mint egy darázsfészek. Nem volt időm elmagyarázni. "A francba" - mondtam élesen. "Ezek a mandarint vagy szállító nézd igazi, de én tudom, mint te, hogy ők álcázott gránátok. A Brit is használják ih a háború Hitler ellen. De nekem úgy tűnik, hogy a cigaretta valójában gyújtó időzített bombák. szabó venni AH, tudjuk, hogy ilyen trükköket is. Ma vagy holnap azt mondhatom, hogy a mesterséges latex kutyák használjuk felrobbantani várak, a csatornák. Gyerünk!'


Elérte a kabátja zsebéből, majd átadta nekem tökéletesen álcázott robbanásveszélyes.


"A szár a gyújtást," mondta. "A rövidebb törni az ego, annál gyorsabb a robbanás követi."


Hogy tele volt a hamis vérnarancs a tengely lyuk a kerék. "Most chase ezek a patkányok körül a fészekből!" Fordult a kerék felé a kocsi.


"Adj fedelét."


"Már csak három maradt."


"Nem fognak harcolni, ha ez történik," ígértem. Tamara lövöldözni kezdett. Felállt, majd megnyomta a kerék. Gördült le az utcán keresztül a havon, átugrott egy árokban, a másik oldalon az utcán, lépcsőzetes nyíltan felé, a sötét stabil. Volt egy pillanat, halott csend. A kilenc megmaradt mesterlövészek úgy tűnt, hogy kíváncsi, mi történik. Ha szerencsések vagyunk, akkor itt leszek a kerék most.


Akkor a gránát felrobbant. Fülsiketítő mennydörgés hallatszott belülről stabil. Az ajtó kinyílt a keretéből, illetve lebegett az utca túloldalán. Az égen megborzongott élénk színek, majd vakító fehérség. Nyelvük a tűz kitört körül az összetört ajtóban. Néhány másodperc után a páros lett egy lángoló pokol.


Hátulról a kocsit, azt suttogta, — " Ez nem csak egy gránátot. Volt is gyújtóbomba egyszerre!"


Ő csak megvonta filozófiailag. "A legfontosabb dolog az, hogy a munka nélkül, egyedül halok meg, mint egy hős."


Együtt futott az utcán, át a romokat, a stabil. Egyszer Tamara majdnem kicsúszott a fagyott hó. Felépül, majd elpirult, a beavatkozás. Mellesleg ő tartotta a lépést velem. Azért jöttünk, hogy a sarkában Calle Montenegró pedig átlépte a fehér sima négyzet.


Most volt Tamara a sor, hogy mutassa az utat. Tudta, hol van a Cessna 150 volt a nappaliban, de nem volt. Imádkoztam, hogy mi lett volna a gépet, anélkül, hogy bármilyen további nehézségek.


7. fejezet


Meglepő, hogy nem voltak nehézségek. Legalább is nem a kétlábú is. Az időjárás úgy tűnt, hogy vezettem még a Zembla fanatikusok a házba keresek menedéket, meleget.


A hó elkezdett esni nehezebb. Az erős széllökések majdnem kiütött minket a lábunk. A jeges levegő szorította a tüdejét, fáj a szemem. Az ujjak voltak, mint a jégkockákat. Nem volt rajta kesztyű. A Karib-Tenger hullámzó, valamint kavargó: fehér hab a fekete. Jön a vihar, a nyugati, a síkság. Ennek eredményeként az alacsony part nem volt víz alatt. Miután több mint egy óra kemény séta a parton a Szúnyog Costa, elértük a gépet, elzsibbadt a hidegtől.


Tamara kötve bele magát a bal oldali ülés.


Kapcsolja be a fűtést, " azt mondta, a foga vacog. Elkezdett a motor készült gyors ellenőrzés, valamint nőtt a sebesség, hogy ellenőrizze a motor. "Ez az első alkalom, hogy kapcsolja be a de-icers a felszállásra," mondta. Bámulta a havas parton. 'Várj. Tudtunk ellenállni egy pár fúj a szél.


Elengedte a megfélemlítés, majd lassan nyomta a gázt előre. A Cessna megborzongott, majd megrázta szerint a támadás a szél, a hab, pedig a hó. Mi gurult végig széles szakaszon a vulkanikus kőzet, valamint a kavics, néha megcsúszás a jégtáblák. A gép fejét kellett volna mutatott be a szél. Úgy fúj, minden irányból. Olga a gázra lépett le. Egy pár ütést, gondolta magában, minden rendben! Volt egy CLV engedélyt a Légi Szállítási kategória. Ezek még mindig ugyanazokat a jogokat, mint egy hagyományos kereskedelmi licenc. Csak a követelmények magasabbak voltak. A pilóta szükséges, hogy jobb repülési készségek, kiváló fizikai állóképesség. Többnyire kereskedelmi, szakmai pilóták van. Ő tisztában van vele, hogy az evolúció, a repülő gépek velük a menyét, mint Icarus első tartozó magát, viasszal, majd a kedélyeket. De most, hogy mi volt a kihívás, hogy ez üvöltő vihar, semmi több, mint egy gyufásdoboz, szárnyfesztávolsága körülbelül 12m, azt hittem, arról, hogy hogyan lehetne levenni.


Mi röpködtek a part mentén, amíg elértük a felszállás sebesség. Egy Cessna 150, ez körülbelül 90 km / óra. Szakítottunk ingyenes ugrott a levegőbe. Volt egy szörnyű érzés. Láttam, hogy Tamara nem volt boldog vele emelkedés egyáltalán. Láttam, hogy alsó ajak, ő kezelte a kormányt, illetve a pedálok, mint egy orgonista játszott a "Gladiátor Exit" a boogie-woogie stílus. Tamara fokozatosan felemelkedett repülővel, hogy a tengerszint feletti 2000 méter. Ebben a magasságban, továbbra is repülni. Ő nyugodtan húzta a gázt, amíg a fordulatszámmérő olvassa el 2,300 fordulat / perc.


"Maga egy természetes pilóta," az apja mondta.


"Honnan jön, az időjárás, mint minden évben a hatodik hónapban," mondta. 'Hová megyünk oda?'


— Tudod, hogy ez az első alkalom, hogy volt idő, hogy aggódnod?" Kinyitotta a táskát, elkezdett kotorászni a útlevelek, dokumentumokat. Eközben Ey elmagyarázta, hogyan ih szerzett, s aki tartoznak. A tulajdonos a táska volt, Senora Ana Mojada, özvegy él a Vacaciones Hotel Puntarenas, Costa Rica. Szabad fordításban, él egy panzióban, s dolgozott, mint egy házvezetőnő ott. Legalább, ha ellenőrizhetjük a hitelesítő adatokat. Kíváncsi voltam, hogy igazi voltak, amikor a következő dokumentumok néztem őt.


A kopasz volt a neve Tonichi Sándor. Azt hitték, hogy egy munkás a Polencia, Honduras. Egy másik ember, Ramon Batuc, élt a szigeten, az Isla de Sangre, Panama. Ő volt ismert, mint egy csipke-kereskedő. Isla de Sangre - "Vér-Sziget". Tamara összerándult, amikor Abe olvasni. "Nem hiszem, hogy ez az a hely egy csipke eladó."


"Nos, ha több száz kis sziget, mint Panama, néha őrült nevet." Megnéztem újra, amivel vissza a papírokat a táskámban. Nem sok ideje maradt. Hogy Honduras, úgy döntöttem.


A lány hátrafordult a gépet, hogy a nyugati-északnyugati. Repültünk vissza belvízi Nicaraguában. Még vagy ötven kilométer, mi lenne a vége Honduras. Látótávolság nulla volt. Kívül, ott volt egy teljes forgatagban kusza fehér kása. Tamara megvizsgálta ezeket az eszközöket, a mágneses iránytű, valamint használta a gyakorlati intuíció. A munka nagyon heves volt egy ideig. Viszonylag csendes időben, Olga felém fordult questioningly.


"Polencia, Honduras?" Hol van ez a srác, a neve Alexander-től ?


'Eredetileg onnan. Tudod, hol van?'


Én még soha nem hallottam róla. Az egyetlen hely, ahol úgy tűnik, ismerős nekem, Puntarenas. Úgy néz ki, mint egy ígéretes turisztikai célpontja Nicoya-Öböl."


"Jól megy a neve, mint a Hotel Vacaciones. Kellett volna egy kicsit több eredeti. Ők is sokat tanulhatnak a Panama, a gyönyörű sziget nevét."


— Vannak kártyát a táskában a következő, Nick. Ha találsz egy térképet, hogy a Hondurasi. Akkor majd az irányt.


Ott voltak a térképek a hely, ő jelezte. Van egy halom kártyát a dell is. Több, mint amit valaha láttam bármely privát jet, akivel valaha találkoztam. WLK Világ Légi közlekedési Térkép-minden része, Közép -, valamint Dél-Amerika, részletes térképeket kapott a magán intézetek, valamint egy jól kutatott FAA Kísérleti Kézikönyv az Egyesült Államok számára.


Megtaláltam a térkép akartam. - A hang, illetve Polensia. A méretéből ítélve, ez egy falu, két ember meg egy csirkét. Ez hazugság között a főváros Tegucigalpa, illetve a három-ezredik csúcs El Picacho . Hmm, milyen jól föld az ösvények?


— Leszállunk a Tegucigalpa, ha nem bánod." Azt hiszem, ez az egyetlen repülőtéri Hondurasban. Mindenesetre, akkor nyald meg mindent a földre.


Én adtam neki a koordinátákat adja meg, hogy a térképek vissza. Bekapcsolta a rádiót, abban a reményben, hogy elkapjon egy jeladó. Dinamikus csak egy statikus recsegés hangzik. Semmi értelmes lehet tenni. A rádió iránytű lassan fordult. Nem tűnik valószínűnek, hogy az összes állomás volt a levegő. Egyszerűen nem hallottam, pedig csak egy oka van. Jelek szakította félbe változások Ezredes Zembla időjárás. Kedvezőtlen körülmények között egyedül nem meghibásodást okozhat ilyen mértékű. Gondoltam, én is rájöttem, hogy mi a Prinzapolz soha nem lett volna képes segítséget hívni a rádióban. Nagyon egyedül. Több, mint kezdetben féltek. Mondtam neki, hogy Tamara. adott neki egy sötét pillantást. Az ajkai halvány.


"Az irónia," mondtam, " ez a Zembla képes volt kommunikálni a követelését, hogy a világ a rádióban. Talán az volt a szándéka, hogy valahol máshol, kívül-ez a rendetlenség, de kétlem. Nem hiszem, hogy teljes mértékben rájött, hogy mi volt a kockázatokat. Azt hiszem, az ego egy hatalmas ego, beárnyékolja az ego számítások egy kicsit. Ez gyakran előfordul a megalomániás diktátorok. Végül is, ő nem volt ennyire okos.


"Nem volt túl okos, Nick. Tamara csukva a száját, megint koncentrálni a hangszert. Ez kevés köze volt a repülés. Tartsd szemmel a kezét, majd megfelelő őket, ha szükséges. Ez minden. A Cessna nagyot, majd fonva át a kavargó kavarog a levegő mintavétel. Tamara úgy nézett ki, mint egy pulyka vadlovon. Repült a gép. Ee kezét, lábát válaszolt magabiztosan, gyorsan, hogy minden mozgás a készülék. Repült nos, a fenébe is. Az egyetlen hátránya, hogy vakok, hogy nem látod a hegyet, hogy lehet, hogy nagy szövőszék előtt.


"Miért Polencia, Nick?" — Mi az? " - kérdezte egy idő után.


"Miért megyünk oda? Mert az észak-Prinzapolca, a másik két dél -. A vihar egyre rosszabb, ő pedig úgy döntött, jobb, ha a leghosszabb szakasz első, majd a rövidebbet.


"Csak, mint gondoltam. De a fagyöngy a fejemben, hogy lehet benne, hogy egy adó odakint? Alexander, Batuk, valamint Senhora Mohada bárhol lehet, bárhonnan. Ők is használják a hamis okmányokat.


"Tudnod kell, hogy az," mondtam, " Senorita Rosita a Managua."


"Ne nevess ki, Nick. Most komolyan!


Nagyot sóhajtott. "Négy oka van. Először is, nem csak egy ih útlevél, hanem ih a nemzeti identitás bizonyítványok. Ugyanolyan jól tudod, mint én, hogy könnyen be egy másik országban, egy hamis útlevelet. De próbálj meg élni a saját hazájában egy hamis személyi igazolvány. Ez különösen nehéz. Különösen Latin-Amerikában. A rendőrség ellenőrizni. Második körül, mindenki ezek a srácok szabályozott, az adó. Ezért kell, hogy élt, közel a létesítmények. Harmadik, nem értem, miért Zembla használja a hamis okmányokat. Ez nem kockázat nélkül. Nem, azt hiszem, hogy ezek a helyek felelnek meg a valóságnak.


"A negyedik ok?"


Az övé, ő vállat vont. "Nincs semmi jobb."


Én értem őt. Akkor csináljuk. Ő falja a száját. Észrevette, hogy ez volt a szokás, amikor aggódott valamit, kérdezd meg tőle. Aztán az arca felderült. "Van egy kosár a szék mögé, Nick. Diego nagyon éhes, amikor felkészült az útra, talán valami más van benne.


Megtaláltam a kosárba, az egyik fonott Mexikói bevásárló táskák. Tényleg, Diego, nem sok maradt. Volt még egy üveg olcsó, piros bort az üvegbe, pedig volt egy pár taco bal, valamint jamon, valamint tostadas tapas . Hideg volt, de még mindig finom. A tostadas még ropogós, tele mindenféle finomsággal, beleértve zöldpaprika, hogy elég forró ahhoz, hogy éget a belsejét.


Szívta le az üveget egy húzásra eloltani a tüzet. Letette a kosarat vissza, nyugodtan a székében. A meleg érzés, a bűntudat, a fűtés, az élelem, a teli gyomor álmos lettem. Próbáltam nyitva tartani a szemem. De nem tartott sokáig. A Cessna rázta meg rázta. Hogy a fülem, a motor hangja volt, egy lüktető, álmos dübörgés.


A lassan felébredt. Az álmok nélküli sötétség, amely elsüllyedt fokozatosan alakult át egy sötét szürke valóság. Úgy érezte, egy lüktető fájdalom a sérült vállát. Az izmok volt szűk, mert én már ugyanabban a helyzetben ül sokáig. Még félig ébren, ő nyitotta ki a szemét. Először azt hittem, még mindig a hajó elmegy a templomba. Bámult ki a hatalmas szürke végtelen. Eltartott néhány másodpercig, hogy gondoltam volna, hogy repült oda-vissza a repülő. Feküdt, a fejét a falba, néztem ki az ablakon a Hondurasi. Mindent beborított a hó. Elfordította a fejét, hogy Tamara, majd ásított.


'Jól aludtál?'


"Elfogadható, figyelembe véve a körülményeket. Hol vagyunk?'


"Szinte Tegucigalpa. Leszállunk a tizenöt perc. Mondta már valaki, hogy horkol?


"Csak akkor, ha én is vissza a bókot," én kuncogott. "Van valami más is a rádió?"


Megrázta a fejét. — Az a benyomásom, hogy az összes csatornát itt egyszerűen ki van kapcsolva. Nekem úgy tűnik, hogy Zembla viseli a teljes felelősséget, ez a csend.


"Ebben az esetben" azt mondta, már nem kuncog, " valószínűleg ürítsék ki a várost." A kormány attól függ, hogy a kommunikációs eszközök, különösen a nehéz időkben, amíg az igazi flow jön."


"Ezek a szegény ember ..." - suttogta, " ez a szegény, boldogtalan ember, de..."


Tíz perccel később láttuk, hogy egy sötét tömeg mozog alattunk. Repültünk át a főváros Honduras. Hirtelen félelem megütötte. Tegucigalpa kell egy fényes folt a szürke káosz. Látnunk kell, villódzó fények, vagy legalább ih tükrözi a hó. Tegucigalpa csaknem négy évszázados. Ez a város, hogy azzal büszkélkedik, az egyetem, valamint a tizennyolcadik századi katedrális, amely látható messziről az ego dóm, valamint két torony.


Tegucigalpa, a két száz ezer lakosra, úgy tűnt, hogy már nem létezik.


Tamara csökkentette a gép keresztül a tomboló vihar. "A repülőtér egy hall a város déli részén, nagyon magas, majdnem 3000 méter. Húzza meg az övet. Ez lesz a kemény landolás ha elveszítem a láthatóság."


"Győződjön meg arról, hogy le lehet venni, hamarosan újra" figyelmeztette őt tovább. "Lehet, hogy van egy fogadó bizottság vár ránk."


"Mi az, hogy Nick?"


"Nem tudjuk, mi történt velük, görények, mint a mi bal Prinzapolce. Tegucigalpa szinte kihalt. De ők is statárium. Ha ez a helyzet, akkor Zhenoy katonái egyszerűen lőni valaki más gépet. Van egy másik lehetőség is. Ha Zembla törődött a pr, kommunikációs, valamint transzfer, lehet, hogy jól végén a kezében voltak a társai ' arcok. Egy vihar lehet egy jel, hogy sztrájk most, hogy az oldala lebénult. Kétlem, de tudjuk, hogy mi nem lehetünk biztosak. Tamara úgy nézett rám, worriedly. Megkerülte a város szélén. Míg álmában tartott, kezdett repülő ára valamivel magasabb, mint az eredeti magasság 2000 méter. Ez leszállt több száz méter fordult a gép az irányt a kicker. Tegucigalpa vált, egyértelműen látható, majd eltűnt a bal, mint repültünk át a vidéket.


Honduras nagyon hasonló Nicaragua. Kivéve a keskeny parti sávok, ez egy hegyvidéki ország. A mezőgazdaság a fő megélhetési forrás, de a legtöbb a föld még műveletlen. Mint Nicaraguában, most úgy nézett ki, mint egy kietlen Északi tájon. Sötét felhők, terhes a hó, lógott egy képzeletbeli hegy tengerszint feletti magasságban négy-öt ezer méter.


A pilóta úgy tűnt, hogy tudom, a repülési útvonal. Valószínű volt, hogy volt itt landolt előtt. Hagyta, hogy az autó viszont megint lelassult, hogy mintegy ezer fordulat / perc, s bekapcsolta a lámpákat. Lassan, ő csökkentette a gép. Egy nyugtalan pillanatban azt hittem, hogy ő azt akarta, hogy a föld közepén egy erdő közelében. Akkor befejeztük a süllyedés. A beton kifutópálya a Tegucigalpa Repülőtéri magasodott a fény a lámpákat. Szél, a hó, korbácsolta fel a torrentet. Láthatóság nem terjed ki sokkal tovább, mint a csavar. Homályosan látta a hatalmas formában az irányító torony, valamint hangár feltárta előtte. Kíváncsi voltam, ki várt ránk ezekben az épületekben. Ha valaki ott volt.


Leszálltunk, visszapattant, a földre újra, de megcsúszott. Tamara nyerte vissza az irányítást a gép, mi pedig hengerelt felé a torony. Elhaladtunk mimmo pár régi P-51 Mustang, háborús relikviák, DC-4-es, illetve csoportok leszerelt F-5-ösök. Nem voltak kereskedelmi gépek a láthatáron. A hangárok, irányító torony, valamint az érkezési csarnokban voltak sötét; nem volt az élet jelei. Az a gyanúm, hogy a várost kiürítették erősebb volt, mint valaha. Persze, az is lehetséges, hogy csak a külvárosban evakuáltak. A népesség lehet gyűlt össze egy táborba, a város központjában várni a végét, ez az érthetetlen katasztrófa. Másrészt, az is lehet, hogy egy nagy csapda. Tamara volt tisztában a potenciális veszély. Ahogy közeledtünk az érkezésnél, hogy lekapcsolta a lámpákat, fékezett élesen, majd fordult a Cessna 180 fok. Vészhelyzetben, most volt elég hely, hogy vegye le gyorsan újra. Senki nem jött ki elénk. Senki nem úgy tűnt, hogy bujkál az árnyék, az épület sem. Tamara kikapcsolta a motort, majd belenézett ki gondosan.


"Látsz valamit?"


Nem. Várjunk!'


Az ajtó kinyílt, egy férfi rohant ki. Tántorodott, csúszott, lépcsőzetes, futott, amilyen gyorsan csak tudott. Nem ismert, hogy az ego. Mindenesetre nem volt egy katona pedig fegyvertelen volt. Beugrott a vízbe. Hallottuk a halk hang egy autó indul, majd elhajtott teljes sebességgel. Vártunk pár percet, de semmi más nem történt.


"Valószínűleg egy marauder,"mondtam," egy részeges, hogy az." Küzdött az ajtót. A jeges hideg szél volt egy horror után a meghitt melegét a gépet. "Várj," mondta neki, Tamara. — Gondolom, évente. Vele, odafutott az ajtóhoz, amely elhagyta a férfit. Mendoza fegyvert, egy golyóval a kezemben, indulásra készen. Ez majdnem túl sötét van, hogy látok semmit tisztán. Éreztem magam körül a falon találtam a villanykapcsolót, majd bekapcsolta. Semmi ilyesmi. Megpróbáltam még párszor. Ő hirtelen megállt, figyelt rá. A szél üvöltött kívül. A papír robbantották ki a nagy ablakok.


A másik oldalon a nagy márvány váróban volt egy sor jegyet számlálók. Odament a legközelebbi számláló adott nem egy kihallgatás nézd. Megvizsgálta őt, iroda, wc. A repülőtéri üres volt. Visszament a pulthoz, majd próbáltam a telefont, hogy az asztalon volt. Nem lep meg, hogy a vonal nem működik. Bozont csoszogó hangok mögül jött. Megfordult, leejtette a telefonját, majd felvette a fegyvert.


Volt Tamara. Hé, nem kell mondanod, hogy ő is ideges volt. A kerek szeme a méret csészealjak. Halott volt fehér. "Én már nem bírtam tovább ott," mondta.


— Nem minden a lába, jobb itt. Rámutatott, hogy a telefon az íróasztala mellett. "Nincs itt senki. A telefon szent szintén nem működik tovább.


— Szóval mit csináljunk most?"


"Polensia".


Megfogta az ujja idegesen. "Menjünk Tegucigalpa első, Nick. Végtére is, a város nem lehet teljesen kiürítették. Nem ilyen rövid idő alatt. Kell lennie valakinek, aki segíteni tud. A rendőrség vagy a hadsereg.


"Szeretném látni, drágám, de nem tudom. Először is meg kell találni valakit, hogy magyarázza meg ezt a dugóhúzó. Ha találunk valakit, mint ez, csak az a baj, hogy hisznek-e minket. Mi vagyunk a külföldiek nélkül útlevél vagy vízum. Nem, ők inkább hiszem, hogy mi volt az oka ennek."


— De nem hagyhatjuk abba a Zembla. Csak mi ketten.


Simogattam a kezét, amely most fogva az enyém. "Bet?"..


8. fejezet


Egy órával később mentünk le Tuguigalpa egy lopott katonai land Rover a hegyi falu Polencia.


Szerencsések voltunk, hogy talál valamit, ami utazott egy kihalt repülőtéren. A rover parkolt egy kis reptéri rendőrség garázs mellett régi propeller gépek. Az autó emeltem fel a jobb első kerék eltávolították. Amint a Hondurasi hatóságok úgy döntöttek, hogy törvény, nem volt nyilvánvaló, hogy egy általános pánik. A rover volt csak hátra. Rozsdás volt, a szélvédő repedt, s egy horpadt hűtőrács. De ami még fontosabb, teljesen el volt zárva. Ebben a magasságban, valamint a magasabb fel a hegyekbe, hogy hova is kell mennünk, nincs olyan dolog, mint télen. Persze, semmi ahhoz képest, hogy a jelenlegi körülmények között, de az a tény, hogy pár hondurasi használt autókat zárt értelme. Ezért hálás voltam.


Találtam egy megfelelő gumiabroncs a garázsban. Eközben Tamara kutatott több gázpalack is kívüli benzinkút. Kicseréltem a kereket, mikor ő jött, hogy elmondja, hogy a szivattyú nem működik - nem volt korrupció. Szerencsére találtunk több hordó benzint. Sikerült szivattyú elég víz a kézi pumpa, hogy töltse ki hatot, a tank meg a terepjárót. Végül, a magas oktánszámú értékelés minden bizonnyal éget egy lyuk a hengerek. A dugóhúzó volt, hogy mennyire gyorsan. Nem volt fegyver a Rover, ami nem meglepő. Találtunk egy tekercs kötelet, első segély készlet . Mielőtt elmegyek, Tamara megváltozott a kötést a vállamon. Örült, hogy a vérzés megállt, majd a lyukak voltak, jól zárt. Azonban nem volt gyógyszeres kezelés csökkenti a gyötrő fájdalom. Az próbáltam elfelejteni a fájdalmat. A tanulmány a Keleti filozófia, a kiterjedt jóga órákat kell segíteni nekem ebben. Szellemét legyőzi számít - de működik!


Végül az úton, azt vettük észre, hogy a kemence dolgozik, mint rosszul, valamint a kipufogó volt repedve. Folyamatos mennydörgő pedig égett szag töltötte be a kabint. Őt, azt hittem, hogy milyen ironikus lenne, ha a szén-monoxid-mérgezés okozta, hogy meghal, mielőtt esélyünk lett volna meghalni egy több megfelelő módon. Én személy szerint jobban szerette a jeges hó, vagy forró ólom.


Én vezettem őt. Tamara talált rá keresztül a térképen, hogy ő volt bontakozott ki az ölében. A kerülőt tettünk állt egy folyamatos cikcakk a hegyeken át, s végül egy utolsó, nagyon meredek mászás Polencia. Hegymászás ezek a csúcsok nem tekinthető valami látványos. Nem különösebben meredek, nem esnek ugyanabba a kategóriába, mint az Alpok vagy a fiatalabb, Sziklás-Hegység. De most át kellett vágnunk a havas erdők. Hegymászás szeles halad, jeges lovas, illetve hegyi ösvények veszélyesebb volt, mint amilyennek látszott. Sötét felhők magasodott felettünk. Wisp a szürke köd, a hó, vegyes azokon a helyeken, jégeső, csapkodták a terepjáró, minden oldalról.


Mindkét oldalán a keskeny úton, egy kis sereg a bennszülöttek mozgott. Menekültek, akik elhagyták a falvakat, s a kunyhó. Ők vánszorgott, a védelem Tegucigalpa. Néhány szerelt ló vagy öszvér, mások nem voltak kocsik, de a legtöbb sétáltunk. Viseltek áramló köpeny, laza pamut nadrág, meg a szandált. Rosszul öltözött, nyomorult, ők vánszorgott, valamint a csekély vagyonát a hátukon. Ha voltak támogatói Zembla, nem is mutatták.


Egy nap megállt, hogy egy kocsi át. Tamara nyitotta ki az oldalsó ablakot. — Milyen messze van Polencia?" — Mi az? " - kérdezte a félvér . Elhallgatott egy pillanatra, aztán meghúzta a poncsó szűkebb körbe a fagyott testet. "Talán egy óra. Az út rossz. Menj vissza, ha lehet.


— Nem, tovább kell lépnünk. Köszönöm.


A férfi rátette a kezét az ablakon. — Ez nem használ, senorita. Némelyik körül minket azzal, hogy fél-panzió. Az emberek fegyverrel kergette körbe minket otthonainkban."


"A katonák?


Nem. mások. Nem tudom, miért akarták a kis falu. Amikor szembesül egy fegyver, jobb, ha nem kérdeznek meg engedelmeskedni."


"Óvatosnak kell lennünk. Muchas gracias, senor. Tamara bezárta az ablakot. Az arca komor volt, mint mentünk. "Semmi kétség, most már Nick. Igazad volt. Az adó van.


'Igen. Még egy dolog. Zembla már ott volt.


Adott nekem egy éles pillantást. — Hogy lehetsz ilyen biztos benne?"


"Nem vagyok benne biztos, de ez illik a menetrend. A csatornák nem kell nagyon nagy. Voltak előre gyártott hangolták, hogy egy fix hullámhossz. Parancsok készült körül egy Maja templomot. Zembla telepített ih titokban, felügyelet nélkül. Így, az állam nem lesz gyanús, majd küldje el a katonák, hogy vizsgálja meg az ego tevékenysége. Most, hogy a dolgok rosszul volt, hogy a választás. Ő robbantja, a csatornák pedig felejtsd el a programot, vagy ő tervét, bármi áron. Én még mindig nem értem, ez a fanatikus adom fel. Szerint a kovácsot, hogy van valami köze a mártír összetett. Most, hogy Polencia által elfoglalt ego fegyveres banditák, nyilvánvaló, hogy Zebla úgy döntött, hogy harcolni a végsőkig mindkét irányban. Mivel nincs rádiókapcsolat, azt mondanám, hogy ő repül oda-vissza között a hozzászólás támogatása, valamint a parancsot az embereinek."


"Úgy érted, Ezredes Zembla itt van a Polencia?"


"Biztosan elment megint elhagyta az őrök."


"Nem vagyunk biztosak benne, Nick.


Megfogta a Rover kormánykerék, mintha Zembla nyakát.


"Nem, nem tudjuk biztosan."


Küzdöttünk, hogy megtalálja az utat felfelé. Néha a csoportok között a fa, amelynek ágai hajlított alatt szokatlan hó terhelés. Néha a köd-homály fedi hegyvonulatok a sziklák, a másikon szürke üresség a másik. A hideg miatt nőtt. Jeges szél vágott keresztül a házban, mint egy borotva keresztül papír, valamint a fogak csevegett, mint kasztanyettákat. Végül elértünk egy kis fennsíkon, a széles végét egy-egy háromszög alakú völgyben. A másik oldalon a völgyben volt Polencia.


Egy hatalmas, csillogó sima feszített ki előttünk. Szergej volt vakítóan tükröződött a tiszta hó. Csak az égen, úgy tűnt, hogy szikrázó csillogás. A hömpölygő tömegek felhők csillogott, mint a higany. A völgy ragyogott fehér, megejtően szép. Kecses jég kupolák tartozó, az egyszer zöld föld. Egy folyó folyt közepén a völgyben. Látta, hol folyt a völgybe. Dombos zseb alatt egy vastag hó rámutatott, hogy a rapids. Sok cascades, most körül a jég, jelezte egy magasabb pozícióba. Polencia volt található, lábánál egy nagy vízesés. Általában a falu házak alkotják bézs-szürke kő, gipsz, de most volt egy fürt rozzant elefántcsont kunyhók körül egy hasonlóan fehér templom.


Tudta, hogy lesz egy őr a templom tornya. Mások járőr az utcán, s néhány ül a meredek lejtőkön körül a völgyben. Az őrök láttuk, hatan voltak, alkotó sötét foltok a világos háttér. Ketten álltak a rögtönzött blokád által alkotott kerítés körül naplók a vezető úton Polencia. A többiek is úgy vannak elrendezve, félkörben a mi oldalunkon van a faluban, például.


Ők még nem láttak meg minket. Egyébként ők is volna valamit", Tamara mondta. "Csak állnak ott... Vagy talán tudják, hogy jövünk, majd várjon tüzelés nélkül, amíg egy kicsit."


— Nos, ne ih vár tovább.


— Megpróbálhatjuk, hogy vegye ki az utolsó őrszem egy kis kitérőt. Használhatjuk az ego fegyvert.


Nem válaszolt azonnal. Tanultam a területet, gondoltam. Megpróbálta, hogy dolgozzon ki egy tervet, hogy volt egy jó esélye van a sikerre. Nem igazán tetszik.


"Nem, nem tudjuk, hogy a napirendet," mondtam neki, hogy egy idő után. — Pedig nincs időnk, hogy álljon itt, hogy megoldjuk a problémákat." Ezen kívül, a falu teljesen nyitott. Ez lesz sokkal nehezebb, hogy ott van. De még ha ez működik, akkor lehet, hogy nem tudja az ih helyét. Akkor adjuk el magunkat. Nem, az egyetlen esélyünk, hogy a sztrájk előtt tudják, hogy itt vagyunk.


"Jól van, mondd meg, hogyan!"


Átnéztem az egészet. Aztán egy tekercs kötelet a hátsó ülésen elfogadta. "Add ide a fegyvered," mondtam.


Miért? Már csak három kör van hátra a nen.


'Kiváló. Ez kettővel több, mint maradt. Ó, még egy gránátot, kérem.


Szomorú volt, de ő úgy tett, ahogy kérte.


'Hová?'Mi ez? - kérdezte, ahogy ő hajlandó kimászni körül a Rover.


"Nem mi, hanem én. Maradj itt.


"Nick, nem!


'Ennek így kell lennie. Eközben viszont a jeep körül, majd töltse fel a tartályt által tartályokat. Ha sikerül, egy gyors visszavonulás lehet szükség. Ha nem, akkor...


'Ne mondd ezt.'


"Ha nem sikerül," ismételte, " akkor van esélye." Benzin-több, mint elég, hogy gyere vissza, hogy Tegucigalpa.


— Utállak, " ő hívott engem. Nézett a válla fölött a karcsú alak ül a land Rover . Ha csak nem volt olyan átkozottul hideg volt, a helyzet nem volt olyan veszélyes, sürgős! Akkor szeretném tudni, ha tudja, mi a szerelem is. A hatodik érzékem azt mondta, hogy a kedves orosz ügynök szenvedélyes volt elég ahhoz, hogy elfelejtjük, hogy valaha is volt hideg.


Elérte mindkét végén a fennsíkon, majd mászni kezdett a hegyekbe vezetett fel a meredek sziklafal fölött a völgyben. Úgy volt, hogy nyomkodjuk le a hó, az egyik lábát, amíg elég nehéz volt visszatartani a alenka. Aztán a másik lábát, a következő darab, stb. Kimerítő volt a halál. Lépésről lépésre nőtt. Hamarosan, a láb izmait elállt, mivel a trappolt. Nagyon meredek szakaszok, meg kellett másznom a térdre. Küzdött, hogy ki a kezét. Végül elérte a hegytetőre. Most az utazás a rock nyitott, több mint egy kilométerre van.


Az első rész nem volt túl nehéz. Ez abból állt, hogy elsősorban a labirintus a bokrok, valamint a kis fák, amely körül random ágak nőttek a legfurcsább helyeken. De aztán a sűrű azok a szeles öreg fák megállt. Azért jöttem, hogy egy sűrű erdőben. Nagy tűlevelű fa, tölgy, valamint elms meghajolt alatt a széllökések. Az ágak gyorsan. Úgy nézett ki, mint a karom lengett körül, egyik oldalról, hogy melegen tartsa. A fák összeomlott, a súly alatt a hó, eltörte a fagyasztott csomagtartóban. Gyalogolnom kellett őket, vagy az alá mászik több, mint a gyaloglás.


Annak ellenére, hogy a hó borított mindent, s elhangzott, látta, hogy a fák állt egy dombon. Ezen a dombon feküdt a folyómeder felett, mielőtt az a hely, ahol a folyó mennydörgött le a völgybe. Ott volt egy nagy csoport angelesas; sötét, ívelt formák egymáshoz közel. Odamentem leple alatt a fák. Itt, a szél kevésbé volt erős, a hó kevésbé sűrű. Kiment a folyóparton néztem körül alaposan. A szél elült. Ez lehetővé tette, hogy a jobb szabályozás az út. A hó körülöttem úgy nézett ki, békés, barátságos. A kötél súlya erősen a sebesült vállát. Szerettem volna, hogy dobja át a másik vállát, de meg kellett tartani a jobb kezem szabad lőni.


Meghúzta a kilincset az automata pisztoly több alkalommal is ingyenes az ego az olaj volt, hogy megvastagodott a hideg. Ő megállt, s Stahl várt. Én figyeltem volna neki, ha van valaki a közelben. Semmi jele nem volt élet sehol.


A folyó—, amit úgy hívtak minket-átszivárgott a jég, a hó, mint egy csatorna. Kételkedett, hogy megfagy, egy átlagos télen. Fák, cserjék, gyökerestül kitépett a vihar, volt lehorgonyzott a sziklák között a közepén. A fák alakult kemény gát körül, stretching az egyik bank, a másik.


Jobbra lépett át egy sekély depresszió a szakadék felé. A vízesés felett, mielőtt a folyó kiürítette a völgybe, egy nagy fenyőfa esett. Félig a parton, félig a folyóba. Az alsó ágak voltak mélyen a hó alatt, de a gyökerek még mindig frissnek tűnt. Ez azt jelentette, hogy a fa volt telepítik ki a közelmúltban.


Az itt megállt. Egyetlen szál kötéllel kikötötte egy fához. Azt kötve egy másik string a csípőjénél. Átkelt a befagyott folyó felé a vízesés. Séta a jégen, a folyók könnyebb lett volna, de nem akartam, hogy megtalálják. A terv egyszerű volt. Mire használja a teljes hossza a kötelet, ő lett volna elég közel volt a vízeséshez, hogy telepíteni Tamara tökéletesen álcázott gránát, hogy elpusztítsák a terjedelmes gát. Volt számít az a tény, hogy az újonnan alakult jég nem teljesen meghatározott. Ha beszakadt a jég, ez a felgyülemlett tömeg volna, törj le, mint a víz körül egy víztározó. Polencia volt, lent a völgyben. A lakosság eltűnt. Csak Zembla emberei, valamint az adó maradt a városban.


Nem volt biztonságos. A gránát volna le, mielőtt még elérte a biztonság, a fák. Egy fal, a hó vagy jég lenne csúsztassa végig a szélén, nyaktörő sebességgel. Az eredmény az lenne, olyan halálos, mint egy földcsuszamlás,. Én pedig nem hagyom magam elkapnak forgatagban. Nem tudott semmit arról, hogy a gyújtás időzítés beállításokat. A kötél volt az egyetlen reményem.


A gát még tizenöt méterre, a másik tíz. Így volt mimmo a gallyak, sziklák. Ő tartotta a vérnarancs bomba egyrészt az automatikus pisztoly a másik. - Hangokat hallottam, de nem láttam semmit. Nem sokáig. Neki tele nyalogatja, a cél pedig a testem volt olyan alacsony, mint csak az övé lehet, lehajolni. Már majdnem elérte a szikláról, amikor hallotta, hogy a hangok megint. Ezúttal nem volt hiba! Egy férfi jött át a spruce grove-ban. Sétáltak a folyó felé. Ih hang visszhangzott végig a hóban. Én is tisztán hallottam, hogy mit beszéltek. "...vannak lábnyomok itt, mondtam, azt hittem, valami furcsát láttam. Nem lehet messze.


Volt egy log kilóg a jég körülbelül egy méterre tőlem. Levetette magát a menhelyen a jég találta magát egy szobában, susogó ágak. Az üldözők hallotta. Levegőt fogott, az orosz pisztoly kész a kezemben. Egy másik hangot hallottam, a kiabálás, a spanyol. 'A világ. Szavazati kötelet. Megy a folyó túloldalán.


Neki, úgy nézett ki, keresztül a halott ágakat. Tudta, hogy ki négy számjegyű megállás a folyóparton. A férfiak viseltek egy alaktalan egységes, egy jelkép, hogy ő már látott a templomban. Ih kesztyűs öklével kapaszkodott, hogy a puska, mint ők feszülten bámult a jég. Egy könnyű szellő fújt, így az ihk ragaszkodni a testüket. "Olyan fagyos, mint a nővéred," mondta a harmadik, kuncogva. 'Szia!', a második ember válaszolt egy obszcén gesztust. "Kapd el a kötelet, José. Lássuk, ha jó halász.


Elérte a kötelet derekára, valamint szabad felhasználású volt. Nem kényszerítették, hogy lőni a négy pasas háromszor. Ő dobta a kötelet, s látta, ahogy vonaglott a jég. Ő önkéntelenül felemelte a bal kezét, az egyik Tamara bomba. Csepp vér hirtelen alakult ki a homlokomra. Bámult a gránát hitetlenkedve. A véletlenül eltört a gyújtás cső háromnegyede az utat felfelé. Feltehetően ez történt, amikor levetette magát a fedelet. Háromnegyed mi? A shell volt, nem is akárhogyan, s bármelyik pillanatban felrobbanhat — de mikor? Én guggolt le mögött egy kidőlt fa, gondoltam, ha egy gránát robban az arcomba. Hirtelen hallottam, hogy: "Jól van, barátaim ! Következő lépések Ombre. Valaki ül a folyónál!


Négy ember jött, nyíltan rám. Egy hajlott a fejét, hogy tanulmányozza a nyomokat. Mindenkinek volt puska a kezében, készen arra, hogy a tűz. Gondosan által Tamara pisztoly, a vezetője a négy. Csak húsz méterre, amikor lelőtte őt. Neki, látta, hogy a férfi megragadta a karját, esik térdre. Hagytam neki egy vérnarancs bomba az elágazásnál egy ág. Odin fennmaradó trió elcsúszott lakás a jég. A másik kettő azonnal tüzet nyitott. A golyók üldözte halom hó vagy jég szilánkok, hogy fáj az arcom. Fog egy pár másodperc köszönhetően a meglepetés hatását. Akkor ezek célja, jobb. Ő volt szinte az ih a szeme. Nem tudták, hogy miss.


Másodperc volt teljesen elmúlt, amikor a gránát felrobbant. A robbanás történt velem, mint egy vasököl. Éreztem, hogy a jég rázza a lábam alatt, mint a robbanás átszakította a kemény gátat. Repült a levegőben, leszállt újra megcsúszott. Elütött egy zápor, jég, hó, fa. Hallotta, hogy a másik férfi üvölt, mint a mennydörgés, a robbanásban halt meg, el... aztán a jég kezdett feltörni egy baljós ordít. A hideg víz a jég alatt nem fagyott be. Most kezdett folyni gyorsan szélén a kráter. A jég felnyögött, majd megborzongott alatt a nehéz nyomás; kezdett megtörni. Nagy lyuk lett látható. A jég tömege már nem tartott vissza, együtt a maradványai az erdő kezdődött, hogy csúszik, mint egy hatalmas, fagyott laposhal keresztül a szélén a tetején a város.


Próbált felállni. A jégen táncolt, megingott fel-le. Ő térdre esett megint. Nem tudott mászni, néhány méterre a parttól. Úgy nézett oldalra a üldözői. A férfit, aki lelőtte eltűnt. Minden látok, kezem, hogy kétségbeesetten mindenbe belekapaszkodni. Esett át megindult a jég. A többiek nem kezdett. Ő nem tudott semmit, de ragaszkodnak a fa ágai. A felszabadított folyó emelkedett hevesen keresztül a tíz méteres szakadék. Mindkét bank borított erős a sodrás. Odin körül Zembla emberek megpróbált kijutni körül ezt a csobogó szökőkút. Beszakadt a jég. Az egyik sír, a tomboló árvíz lenyelte az ego. A fennmaradó két férfi üvöltött, mint a férfiak, a halállal néz szembe. Nem volt mit tenni. Folyamatosan csúsztunk a szakadék felé. Jégtömbök a megmaradt fák csapott minket minden oldalról.


A vízesés tetejére hasonlított egy óriási örvény. Minden forgott, majd hogy elnyelt az örvény. Elnyelt egy szörnyű gurgulázó hang. Aztán leesett.


Elértem kétségbeesetten semmit, hogy lehet, hogy lassú az ereszkedést. Elkaptam a kezét, megragadta a napló, elvesztettem az ego újra, de elkaptam a kezét újra. Sok ága volt, bekattant, vagy törött, közel a láda. De volt még elég gallyak, tűk, hogy tompítsa az esést. Stahl zaj hangosabb lett. Olyan volt, mintha a biztonsági szelepek ezer gőzkazán volt, hirtelen kinyitotta, hogy engedje el a felesleges gőz. Hó, jég öntik a központ Polencia. Az egész város elnyelte a tömeg a jég gyorsan ugrott fel, majd esett le. Ő volt a központja ennek a viharnak, amikor szájtátva szeme lépett be a csomagtartóba egy őszinte fa a lábam.


Bámult nagy szemekkel a csoport férfi. Voltak hajtott ki, a város körül pedig szétszórva az alföldön. Én közben lőttek. Csak annyit tehettem, hogy lógni, imádkozni. Reméltem, hogy gyorsan mozgott, hogy nem tudtak ütni. De nem túl gyorsan, vagy, mert akkor törni a nyakam. Elfogták a forgatagban a rohanó víz, sziklák, fák. A Gawk becsapta egy ág, fű felett a fülem. Egy másik, a gawk egy fémes sikoltás gellert kapott a szikla, hogy mimmo telt el. Ettől feszült a félelem. A folyó, akkor ütött a völgyben az erővel egy ágyúgolyó. Én ledöntött a lábamról, s ledobták valahol. Láthatatlan objektumok csapódott hozzám. Elöntött a hullámok a jeges vizet, amíg nem lett fekete a szemem előtt.


Egy erős jelenlegi hozott a felszínre, mielőtt rájöttem, mi történik. Félúton a lapos, szinte teljesen elpusztult falu vele, jött a felszínre. Hánytam víz, szabó, tudja, milyen más szar. Az próbálok úszni. Szúrt a hátsó tett rám esik. Én még nem történt semmilyen előrelépés. Ezért-folytatta -, hogy maradjon a helyén, hogy tartsa a fejét a víz felett. Neki, reméltem, hogy így is serkentik a vérkeringést. Olyan volt, mintha a Jeges-tenger. Mindenesetre, a túlélési esélyeim nem sokkal magasabb! Még egy lövést küldtek utánam. Akkor ő volt a tartományban, közel mi lehetett a templom Polencia.


A folyó gördült vadul. A vér megfagyott az ereimben. Az idegeim volt érzéketlen. Nem éreztem őt többé. Vezető súlyzók úgy tűnt, hogy hozzáragadt a keze, lába. Ment alatt, tört a felszínre, majd elkezdett süllyedni újra.


Nick! Nick, várjon...


Jött a hang körül a köd, a valahol messze. Integetett, convulsively. Egy erős kéz megragadta a csuklóm. Ő megrángatta rá, próbáltunk segíteni neki. Ő küzdött a jelenlegi. Küzdött a késztetés, hogy adja fel. Harcolt a majdnem ellenállhatatlan vágyat, hogy menj aludni, majd süllyedni a legnagyobb vízágy a világon. De a kezét nem adja fel, továbbra is húzza. Végül érezte, hogy szilárd talaj. Én még mindig húzta. A víz körül kavargott a comb, térd, de a bokám... aztán repült ki! Vett néhány bizonytalan lépést, majd összeesett.


'Becenevet. hála Istennek. Azt lehetett hallani a remegést a hangjában. Nagy könnyek szöktek fel Tamara szemében. "Hála Istennek, hogy úszott elég közel a parthoz, hogy könnyedén elkapta." Jól vagy?"


Semmi, mint ez. Elcsuklott a hangom. Megrázta a fejét fáradtan, s bámult Nem. Jó, hogy van egy nő aki vigyáz rád, gondoltam.


9. fejezet


Este volt, amikor visszatértünk Tamara Cessna. Nem volt csillag az égen nekünk. Egy hirtelen felhőszakadás hó borított, a fák, a föld alá tartozó, amelyek már szerepelnek a fehér ruhát. Hideg volt. Minden lélegzetvétel fájt. Az akaratlan úszás fedezte a szemöldököm, majd szakáll egy réteg fagy.


Meg voltunk lepve, hogy egy ködös zenekar tompa sárga fény a közepén Tegucigalpa, a főváros Honduras. Szóval mi hiszem, helyes volt. A város adott meleget, valamint menedéket, hogy a hajléktalanok, valamint átállási menedzsment fog elvesztéséhez vezethet. A repülőtér a vezető utakat, hogy ez még mindig lakatlan. Csak röviden figyelembe annak a lehetőségét, hogy a város. De a régi érveket újra döntő. Mi lenne túl sok időt töltenek keresi a megfelelő hatóságoknak. Abban a valószínűtlen esetben, ha bíznak bennünk, ih segítségére lesz megkérdőjelezhető, de ha nem bíznak bennünk, mi lesz a vesztes. Hozzátette, hogy ez volt az a veszély, hogy egyesek együttműködik Zembla pedig titokban dolgozik a kormány ellen. Anélkül, hogy pontos adatokat, akkor soha nem tudta volna, kivel van dolgunk.


— Milyen magyarázatot adhatnánk mi történt Polencia?" Tamara megrázta a fejét. "Nick, ez volt a legvadabb, amit valaha láttam. Ha nem ismernélek jobban, megesküdtem volna, hogy egy egész üveg vodkát.


"A hotel lenne egy frank most" - válaszoltam, prüszköl. "Mellesleg, van egy jobb ötletem, hogy pusztítsák el a korlátozott források?"


"Hát ... nem, nem azonnal, de én még mindig hiszem, hogy..."


"Hétfő reggel hányinger az igazgató!"


'Mi az, hogy Nick?


Felejtsétek el. Csak arra emlékszem, hogy csak egy adó megsemmisült. Még két előre. Meg kell "csinálni, összesen három golyó pedig, természetesen, a cigarettát."


"Nick, ez nem fair! azt mondta, duzzog. "Nincs semmi baj a cigarettát."


"Semmi Füstös képes meggyógyítani egy medve," mondtam. "Azt akarod, hogy fény neki egy cigarettát?"


"Nem pontosan," nevetett. "Aki Füstös Medve?"


"Túl hosszú lenne elmagyarázni. Apropó, szeretnék neki egy cigarettát egy korty vodkát. De csak a saját márka arany szócsöve.


"Arany szócsöve! Hajrá, csak így tovább. Miért van erre szükség?


"Ez a T-zónában."


"A T-zóna ?"


"Mindenható Isten! Tamara, nem tanítanak semmit ebben akadémia Ulyanovsk Avenue-n? Nem utolsó tizenöt perc Manhattanben.


"Legalább nem tanítanak nekünk a T-zones . Különben is, ez úgy hangzik, illetlen.


Ez volt az ajkamon mondani, hogy nem. De aztán eszembe jutott, hogy egy teltházas filmet látott néhány héttel ezelőtt. Igaza lehet. Köszörülte a torkát, majd morgott, " Adj nekem egy sütit."


Adott nekem egy cookie-t. Ez egyike volt azoknak a sajtot, majd egy kis mogyoróvajas sütit. találod az automaták. Volt egy web-alapú ehető elemet találtunk egy elhagyatott repülőtér, valamint a határ, a képességek, mi feltörte az automatából, majd tartott egy tucat csomag velünk. A kis csokoládék, a automatában a szomszédban volt teljesen ehetetlen, még azután is, hogy olvasztani őket. Aztán, miután a raid, tele volt Cessna tankok. Tamara felszállt a gép egy üres kocsit, a szél.


Mi még mindig ott voltak. Voltunk a Cessna. A motor alapjáraton, a fűtés bekapcsolása teljes kapacitással, hogy leolvasztás minket. Mi rágta ezek a kekszek. Volt rajtam, Tamara kabátját, amíg az enyém volt, szárítás. A nadrág, zokni ragadt, mint egy jégtömb. Átkutattuk az épületek a takaró vagy száraz ruhát. Nincs eredmény. A kiürítés alatt, a repülőtér, minden hasznos, úgy tűnik, együtt vitték el őket. Úgy nézett Tamara a puha zöld lámpa a műszerfalon. A közömbösség, bátorság, a bátorság mindig is csodáltam. Küzdött, átkozva, pedig segített újraéleszteni a land Rover . Közel voltam a kimerültség után elkerülte a néhány megmaradt srácok Zembla helyezte a most-letarolt Polencia. Sikerrel járt. Ő vezette vissza. Vitatkoztunk, hogy ő vegye le a átázott ruhát, hogy ne a csupasz seggét, vagy marad őket, aztán szerényen viszont egy jégtömb. Végül, azért jöttünk, hogy egy kompromisszum. Levettem a kabátot, inget, majd vegye fel a kabátját. A többi volt, hogy száraz megfelelően.


Most, hogy végre sikerült nyugodj békében, egyértelmű volt, hogy Tamara is volt a végén az erejét. Menekült, két teljes napon át. Az arcát testtartás mutatott a fáradtság jeleit. Én sem tudtam volna sokkal jobb. Tamara csiszolt morzsákat ölében, majd megnyalta az ujjait.


Jó. S most hova? Puntarenas, Costa Rica?


Nem. Megráztam a fejem.


"De Nick, Panama érdemes több délre! Nem hiszem...


"Igen, megyünk Puntarenas első," mondtam, szakítottam félbe őt tiltakozás ... Nézd, Tamara. Hulla fáradt vagy. Tudok repülni a gépet, de nem hiszem, hogy sok ember jobb. De ilyen időben, nem lenne nagyon nehéz, hogy csak maradjon a levegőben. Szükségünk van egy kis pihenésre.


— De nincs idő.


"Akkor meg kell találnunk az időt" - mondtam határozottan. Úgy nézett rám, questioningly, aztán sóhajtott. "Igazad van, Nick, mint mindig. Néhány óra boltívek lenne a kiút.


A Cessna 150 nem úgy tervezték, boltívek. De Tamara készített egy meglepetés számomra. Nem volt dönthető ülések, amely gyakran megtalálható autók ezekben a napokban. Hajtogatott vissza, voltak kissé ügyetlen ágy, de lehet aludni őket. Nos, nem volt az FAA listát a szükséges felszerelést, de Tamara nem úgy tűnik, hogy sokat törődik VELÜNK biztonsági előírásoknak. Ezen a ponton, nem is érdekel. Mi kinyújtva, mindegyik a saját széket, nyolc centire a másiktól. Feküdtünk csendben egy darabig, nézte egymást. A csend lett elnyomó.


"Nem hagyhatjuk, hogy a motor minden este, hogy" ő kezdte.


'Nem.'


"Biztos nagyon hideg van itt, anélkül, hogy valami felmelegedjen."


Egy perc csend. A légkör azzal vádolták, hogy kimondatlan vágyak, mind a csábító gondolatot. "Meg tudjuk osztani a kabátot, akkor nem fog fázni," végül is mondtam neki.


- Igen, beleegyezett. Felkelt, majd kikapcsolta a motort. A motor köhögött egy párszor, aztán elakadt. Hirtelen csend esett át minket. Tamara habozott... lassan leült mellém a szűk helyet. Fordult velem szembe, kinyújtotta, hogy a teljes magassága. Kinyitotta a kabátját, majd becsomagolva minket. Ő tartotta a testét. A kerek, nagy mellek éreztem, mintha fagyott alma a csupasz mellkasát, mint ő automatikusan odabújt hozzám. A combokat ért. Borzongás futott át rajta. De nem a hidegtől.


Nem akarom megijeszteni, vagy bántani. Nem kell túl sok más dolog. Hirtelen a szeretője volt túl kockázatos. De nem tudtam irányítani a kezemet többé. Lassan, unstoppably, ők csúszott le a karcsú derék alatt a gyapjú pulóver. Az ujjaimat óvatosan csúszott át a feszes, lapos has. Éreztem, hogy remeg alatt a kapcsolatot. Egy perzselő, szorít hő emelkedett át a testem. A kéz simogatja a bársonyos bőrt, a keresés, remélem. Aztán érezte — bizsergés megdobban, egy homályos, de jelentős reuma.


Csókolóztunk. Lusta, incselkedés először. Akkor nehezebb. Egy parázsló szenvedély, úgy tűnt, hogy felkapod a Tamara. A teste megremegett a kezemben hullámzó mozdulatok. Szájába, mint egy keserű gyümölcs. Ő megborzongott, majd feszült alatt az erő a ölelés. Végül ő törte ingyenes. Nevetett. Egy büszke, önelégült mosoly, mint ha gúnyolódnak a vágy. De ha gúnyt semmit, ez volt a saját vágyát, nem az enyém. Nem volt brutalitás, vagy hátsó szándék, a mosolya.


Nem bírt ellenállni a kezét. Másrészt, ő némán is ösztönöz a vele mozgását, amíg nem feküdt meztelenül egymás mellett. A kabin volt, meleg, párás, nem csak melegíteni. Lassan, csendesen meghúzta a kabátja vissza. A bámulta nem, nagyon bámul nem, csak a módja. A puha, fénylő bőr, a tökéletes melleit a vörös mellbimbók, a buja szád, hogy rose elesett vele, szapora légzés, a kerek, puha combokat, hogy kiderült, hogy a hosszú, szép lábak. A szemem falta őt. Úgy nézett ki, imádnivaló. Ő fogta meg a karját, hogy megöleljen. "Nick, Nick... — Mi van?" suttogta. "Te olyan erős vagy, ilyen egy igazi férfi. Egy szavazás, mint kéne ma este, egy szavazás volt, mint én magam. Semmi hazugság, semmi trükk. Nem Oroszország, Amerika. Csak egy nő meg egy férfi, hogy együtt... megcsókoltam az egyik mellét, finoman, aztán a másik. A lány összerezzent, megfogta a haját, s elővette a másik nyalja. A kezem lecsúszott a lába közé, majd a puha belső combok. A csípőjét, nyugodt. A térdei elterjedt széles, hívogató, hogy vigyem el őt teljesen.


Ő tett minket felborulása a kis széket. Most már volt valami más is. Ez alacsonyabb. Az egyik hosszú, remegő lába lógott a végén a szék, támogatják a testünket. Lassan, ő leengedte a kezét között a testünket. Nyomta nekem finoman ellen a nedves, meleg, remegő hús. A kis, játékos körökben kezdett mászni, aztán üvölteni. Ujjai éhesen nyomni, nekem nem.


"Aaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaa!" ő lélekszakadva sóhajtott. Olyan volt, mintha ő volt teljesen beszippantott mélyen neki. A teste eltorzult. Nyögött öröm, kirúgta a lábát. Karjai, lábai köré a feszült, mobil test. A hideg futkosott a hátamon. Érezte, hogy izmai húzza meg, mint ha ők már nem voltak része a testét. Megütötte. Mind a lélek, mind a test, a boldog, boldog ez a pillanat. Összefonta lábait még szűkebb körbe az izomrángás combokat. A szenvedélyes ujjaival masszírozni nekem, ritmikus mozgás. A felgyülemlett ecstasy ömlött ki mélyen nem. Ő megborzongott. Ő már nem tudta irányítani a mozgását.


Tamara ujjai mélyebbre ásunk a hús. Még mindig nyalta facsart között a reménytelenül feszes combok. Morgolódott nyögött alattam, mint a saját szenvedély lángolt fel azzal az erővel egy szökőár. A testünk megrázta convulsively. Nem úgy tűnt, hogy vége.


Amikor vége lett, akkor feküdj le egy kicsit, kimerült teljes. A száját összeszorította. A hangja a levegőt, mély, nehéz.


"Nick" - suttogta, ahogy kezdtük, hogy mély álomba merülnek.


'Hmm ...?'


"Nick, aki Füstös Medve?"


10. fejezet


Costa Rica is főleg a hegyekben. Néhány alvó vulkán, amely olykor eléri a magassága több, mint háromezer méter. De az elmélet, még a legkisebb része az alföldön volt már ilyen magasságban. A hegyek tornyosult felette egy elképzelhetetlenül magas. Mint Ezredes Zembla megjósolta, az idő egyre rosszabb, mivel egy erőtér zavar. Most, hogy a két adó elpusztult, a gát, a korlátok voltak zárva. A blizzards, hogy Tamara, s azt tapasztaltam, Honduras vált egy hurrikán.


Szörnyű hideg megragadta a reptérre, mint repültünk dél-késő este. Tamara repült a széles arc a Csendes-Óceán felett, hogy elkerülje a vihart, amennyire csak lehetséges. De ahogy megfordult belvízi felé Puntarenas, mi fogott egy üvöltő, vakító hóvihar. Mindazonáltal, Tamara sikerült landolni a rét közelében, ez a Costa Rica-i kikötő város. A Cessna voltak a szárnyai borított vastag a jég. A de-icers, nem fogta fel.


A két farmer leszálltunk mellett volt egy 1940-es Buick négyajtós szedán. Az autó biztonságos, vas drót. A hátsó ülésen adta, hogy a csirkék. A gazda nem is, mint a Nicaraguai pénzt, nagyon sok, de nem volt más fizetési eszközzel. Mi is valójában nem olyan, mint az a tény, hogy meg kellett fizetni tízszer a napi ár ez ritkaság. Üldöztük a kakas körül van, majd elhajtott.


A kontraszt a felvidéki Honduras, valamint a part menti térségben, a Costa Rica azonnal észrevehető. A hó esett ott, az erdőben még lágy. Itt, a szél szabadon át a hatalmas kiterjedésű Nicoya-Öböl . Hó volt fújva a síkság összegyűjtött a völgyek alatt vagy a menedék, az épületek pedig csomókat a fák. Fújt a szél minket minden irányból. A széllökések, alkalmanként vezette a kocsit, veszélyesen közel a vízelvezető árkok, hogy futott párhuzamosan mindkét oldalán az út. Néha majdnem áll még, ha a város a hó esik, az ellenünk van. Az állandó szél lett a hó, s a város a tömeg a jég, amely fokozatosan fagyott a beton-kemény kéreg. Úgy nyikorgott, ahogy elhaladtunk ego. Az ég vakító fehér, tele gondolatokkal, villódzó fények. Elképesztő, hogy ilyen intenzív a hideg, ilyen káprázatos szépség kombinálható. A kombináció két pillanatok elvakított, mint küzdöttem azzal, hogy a kormánykerék. Alig láttam az ágak, fák, bokrok ostorozó minket. Az autó ihs egyenként. Tamara odabújt hozzám, hogy egy kicsit felmelegedjen.


Végre csúszott Puntarenas. Ez a fő kikötő Costa Rica a Csendes-Óceán. A városban található, mintegy 140 km-re nyugatra, a főváros San Jose. Ez általában egy város, ahol a lakosság több mint 30.000 ember. Most inkább úgy nézett ki, mint egy üres temetőben. Senki nem volt a láthatáron. Még az állatok is, hogy a taktikai részeket járják az ilyen városok. Egy öreg hajó, valamint több, tonhal vonóhálós halászhajók voltak horgonyzott a kikötőben. Fagyottak voltak a jégen. A város, a hó, s az üvöltő szél horpadt a hajó, összetörte az árbocok.


Folytattuk vezetés a legalacsonyabb fokozat. Gyanítottuk, hogy minden Vacaciones része volt, a turisztikai, a másik oldalon a kikötőben. Azért jöttünk, hogy a Kapitány a kávé. Füst hullámozni kezdtek a kémény körül, majd a vörös fény túlságosan fényes tűzhely ragyogott a windows. A megállt. Tamara bement útbaigazítást kérni. Amikor visszatért, volt észrevehetően elsápadt. "Ez borzalmas, Nick," mondta, a hangja remegett. "Úgy tűnik, hogy az egész terület van. Nők, gyerekek reszket előtte a kályha. Az emberek állnak körülötte, s bámulni apathetically. Vannak zavarodva. Meg vannak rémülve, szinte étel nélkül. Az Odin körül őket, azt mondta, hogy nem volt mit enni, a katedrális, ahol még több ember ült. Meg fognak halni, Nick. Van, hogy egy szál, hogy ez a!


Megsimogatta lábát megnyugtatóan. "Mindent megteszünk, amit tudunk. Hol van mindenki a hallban?


Ő bólintott szomorúan. "Mit teszünk, ha már ott vagyunk, Nick? Nem mondhatod, hogy Miss Mohada küldött minket. Soha nem fogják venni! Sőt, nem tudom, van-e Zembla támogatói a szállodában. Lehet, de az adó rejtve.


"Tudom, de el kell kezdeni valahol, Tamara, mint a Polencia."


Végre jött egy széles sugárút szállodák, bárok, valamint szuvenir. Ennek eredményeként, a növekedés, a turizmus az elmúlt öt év, mushroomed az eső után. Minden Vacaciones volt egy körül a legnagyobb épületek. Ez volt elválasztva az útról egy félkör alakú felhajtó. Az útról, úgy nézett ki, mint egy nagy chrome kifolyó, kis erkély. A két alsó szinten kiterjesztették körül egy napozóterasszal, valamint egy már fagyasztott medence. Az egész helyén volt körülvéve, egy magas kőfal.


Tizenöt méterre a bejárattól, a szűk bejárat által blokkolt egy Fiat autó. Egy erecske füst megszökött a kipufogócső. Szóval a motor járt. Az ablakok zárva voltak. De amikor megállt, az ajtó mellett a vezető azonnal kinyitotta, majd jött egy ember, ki nem. Nyitva hagyta az ajtót, jön velünk. Mögött, látta, hogy egy férfi vezetett. Mind a férfiak kezében volt a géppisztoly rámutatott a Buick. Óvatosan húzta elő a fegyverét, majd elhelyezett ego az anyósülésen. Kezében a fegyvert a jobb kezében, ő gördült le az ablakot a bal kezével. Az övé volna, maradj udvarias, amíg csak lehetséges.


"Senor?" - Kérdezte a férfi egy gyanús pillantást.


"Lehet mozgatni az autót" - mondtam. "Azt akarom, hogy menj el a hotel."


"A szálloda teljes. Új vendégek már nem engedik meg.


"Nem mi vagyunk a vendégek," mondtam gyorsan.


'Á, nem? Hát akkor?


"Meg vagyunk hívva," Tamara mondta.


"Üzleti" tettem hozzá.


A férfi pislogott egyet, majd úgy nézett ki, éberebb, mint valaha. Vannak művészek, akik elvárják, hogy végezze el a bűnösök Bűn nélkül?


Tamara váltottam egy gyors pillantás. Nem értem, mit gondolt, de gyorsan bólintott.


"Természetesen," mondtam. "Mi művészek vagyunk. Majd át?"


Kik ezek, Juan? "Hagyd abba!", a sofőr, a Fiat-kiáltotta.


Előadók, " Juan hívott vissza. Ego szemeit, hogy rések. "De nem is hasonlítanak egyáltalán. Azt hiszem ...'


Ego szakítani vele. "Mi énekelni, a vicc pedig..."


Micimackó! a férfi kuncogott. "Azt hiszem, valami jobb."


"Táncolok," Tamara mondta egy alacsony, hívogató hang, felnéztem rá. Szia, sikerült, hogy hajoljon előre, miközben szuszogva ki a ládát. Nem kis bravúr az összes ruhát viselt. Az gőgös mosollyal az őr arcát eltűnt, mint a hó a napon.


-"Bueno ! Ez jobb!'


"Igen, amigo," szakította félbe, " mielőtt Senorita Fandango a Fandangót, Őrölni." Egzotikus táncos egy világszerte elismert. Ha látod őt...


"Az," mondta a férfi. Ő leeresztette a puskát, aztán ment vissza a fiat .


"Barátságtalan fiú", azt motyogta, amikor visszatért a kocsiba.


Nyitva hagyta az ajtót, majd végig szorosan. Felvette a rádió, a műszerfal, mondott pár szót. Volt egy egy perces késés. Aztán jött a reuma. Hogy kell jól hangzott. Legalább a férfi bólintott, hogy a vezető, illetve a Fiat vezette vissza.


"Az első akadályt a vége" - mondtam, amikor már túl vagyunk ego. "Az adó itt van a hotel."


"Mert ott van a security?"


"Igen, meg azért is, mert az inn burns, a szent fény. Ez azt jelenti, hogy a saját generator. Ezért készültek a közelgő események. Feltehetően Zembla már állomásozott a férfiak itt a várva események.


"Remélem, minden fűtött," Tamara mondta, borzongva.


Érezte a vállán. A seb szépen begyógyult. "Csodálkozom," mondta neki, elgondolkodva, " hol rejtették el az adó."


"Őt, egyébként kíváncsi vagyok, ki vagy, mik ezek a' bűnösök bűn nélkül ' vagy?


'Azt nem tudom. Tudsz táncolni, mellesleg?" Mosolygott. "Lehet, hogy nem tudok semmit a Smokey medve, Nick, de megtanultam egy pár trükköt a Ulyanovsk."


"Ez még jól jöhet" - mondtam, " mivel nem tudom, hogy minden kártya-trükköket."


Nem lepett meg azzal, hogy nincs egy portás. A folyosó üres volt, kivéve a recepciós. Olyan volt, mint egy szépművészeti múzeum. A falak tele voltak a falfestmények, s a festményeket. A középső az arany szőnyeg volt egy szökőkút díszített műanyag virágok. A túlsó sarokban, a pult mögött állt egy lassú fiatal ember, szatén szeme, kifejező orrlyukak. Ego volt egy nyitott mail, majd a kulcs képkocka a hátán pedig egy kis kapcsolótábla a bal. Volt ott még egy walkie-talkie alatt a fényes rózsafa számláló. Mindegy, ránk nézett várakozva, ahogy közeledtünk. Olyan volt az izmos úr dőlve a pult mellé. Mint minden a hotel vezetők, hogy ez a fickó volt rajta, csíkos nadrág, valamint egy szegfűt a gomblyuk. De a hasonlóság véget ért oda. Az ego kabát nézett ki, mint egy dagadt disznó hólyagja. A szegfű volt, fonnyadt, az ego-súlyos mellkasi kidülledt keresztül a öltönyben. Úgy látszik, elment az igazi vezető ruháit, majd elrejtette őt valahol. Az övé, remélve, hogy nem hideg alsógatyában.


Hallottam Tamara gyors légzés. Követtem őt, intuíció. Zembla blokkolt mindent, kívül-belül. Sikerült túljutni az első védelmi vonal, de még mindig sok a tennivaló.


A pszeudo-menedzser segített bennünket, fel-le. Az ego hangja tűnt, errefelé nagyon mély. "Fandangót, Őrölni?"


"Igen."


— Nem te vagy a listámon, Senor Fandango.


"A Grind; ő egy Fandango. De tudok magyarázatot adni.


"Az ügynök" Tamara félbe, " minden összekeveredett.


"A másik művészek nem jöttél," mondtam.


"Ez a szörnyű időjárás. †


Az igazgató felemelte a kezét. 'Hagyd abba! Kérlek, hagyd abba! Nem akarok erről többet hallani. Mindketten a tánc?


Köhögött apologetically. "Nos, a többnyire távol körül, de..."


"Ő a menedzser, de..."


"De ha ragaszkodsz hozzá, még mindig akarod."..


Ennyi elég is! Szerintem van olyan jó, mint ha nem tánc, Senor Őrölni. Kérnek egy nő, egy nő, meg fogják kapni. Valamit, hogy szórakoztasson nos, nem igaz? Hol a ruhája, senorita ?"


"Ne aggódj," Tamara mondta élesen. "De szükségem van a zene."


— Nem mondták el neked?" Hotel Vacaciones egy teljes munkaidős csapat három ember. Játszik a koktél bár, az egész szezonban. Ez a kombináció a rendelkezésére áll. Az igazgató sóhajtott szinte sajnálkozva. Remélem, olyan jó vagy, mint Carmen...


"Carmen?"


"Carmen LaBomba, senorita ! Nagyon híres ezen a területen. Én nem is hallottam.


"Ez meg fog változni, mielőtt ma este," Tamara megígérte, mogorván. A nő intett, hogy ego újra. Ő nem érezte jól magát. A gallér kezdődött, hogy csípje meg a nyakam. Olyan volt, mint voltunk alkalmazása egy jó munka Union City, New Jersey-ben.


"Senior vagyunk hideg' fáradt, éhes ' - " - mondtam élesen. "Hé, ha még mindig van, hogy végre..."


'Igen. Pepe, mutasd meg nekik, hogy az ih a szobában.


A recepciós ugrott a figyelmet. "Te! Milyen szoba?


"Nincs egy állandó hely a művészek? Az egyik ilyen, külön a vendégek, a vissza a hotelbe?


"A tiéd, a tiéd," Pepe beleegyezett . Ő bólogattam hevesen, aztán elkapta a kulcsot, hogy a tábla mögött. Lebukott a pult alatt. "Így, vadászgörény kedvenc."


"Majd hívlak" mondta az igazgató. "Egy jó ideje, senorita, illetve lesz olyan jó, mint Carmen."


Tamara adott ego egy érzéki mosoly. Követtük a rendszergazda keresztül. "Nem nagyon barátságos, ugye?" Tamara észre ezt, amikor elhaladtunk a mimmo lift.


"Azt hiszem, nagyon szerette ezt a Carmen" - mondta. Őt még mindig nem érzem, nagyon tetszik, ahogy mentek a dolgok.


Sétáltunk a folyosón vezetett a nagyteremben. Aztán beléptünk egy nagy, kör alakú szoba, tele fehér, kerek kanapé, kényelmes székek, asztalok, s az oszlopok. Az egyik oldalon volt egy nagy ablak kilátással a napsütötte teraszon. A másik oldalon lett egy koktél. Magasan a két nagy pillére lógott egy banner, nagy arany betűkkel:


ÜDV, SZENTEK AZ IGAZI EVANGÉLIKUS EGYHÁZ-jámborság-szűziesség-szemérem-ÁLDOTT HAJLÉK.


"Neked kell a tánc, ott később," Pepe-mondta. Rámutatott, hogy a koktél, ami tele volt hangos nevetés.


Ránézett a nappali irányába Pepa jelezte. "Kik azok az emberek ott?" Megkértem, nézzen vissza Pepe.


Pepe vállat vont. "Szent az Igaz, Evangélikus Templom, senor . Ki más lehet ebben a szállodában?


- A estestvenno. Ki más?


Elindultunk a folyosón keresztül a nappaliba. Eszembe jutott az őrök megjegyzést, hogy" bűnösök bűn nélkül." Végül, a recepciós megragadta a vállát. "Pepe, hívtak minket nagyon váratlanul. Nem értem. Kik a Szentek?


'Norte Amerikait, Senor Kavics. Azt hiszik, hogy az ivás, dohányzás, tánc, vagy alszik valaki más felesége bűnös. Ők egy szobát a hotelben részeként a keresztes hadjáratok, a szabadtéri medence körül, hogy megtérít, hogy mindenki, aki élvezi a kevés élet örömeit. Azért mondom ezt, mint egy barát, senor . Elvárjuk, hogy nagyon unja ezeket a Szenteket. Sajnos, ih késett egy hirtelen időjárás változás. Nagyon idegesítő.'


"Lehet, hogy azt mondják, átalakított," Tamara mondta, hogy egy ravasz mosoly.


Pepe-forgatta a szemeit. "Ha én, mint őket, azt hittem, hogy a szál, a világ vége közel van, megkérném, térden állva bocsánatot, az ő megrögzött bűnös. Legalábbis akkor, ha megkapom a lehetőséget! Másrészt, ha semmi baja nem volt az életmód...


"Megértem. Most, hogy van egy esélyt, ők felzárkózás."


"Úgy tűnik, hogy" Pepe-mondta. Csak forgatta a szemét. Belefutottunk egy üres ebédlő. Körbejártuk a konyhán keresztül egy keskeny folyosón. Pepe kinyitott egy kis ajtót, majd intett nekünk, hogy az enter billentyűt. 'Szavazás. Attól tartok, ez nem a legjobb szobát, de.....


"Azt értem," mondtam. — Mi lesz a műsor?" Miért kérdezte ezt?


"A Szentek házas, senor, valóban házasok. A nők magukkal hoztak... A titkár vigyorgott félénken, majd megkeverjük a lábát, mintha nem igazán értem, mi köze az ábra. "Úgy gondoltuk, legjobb, hogy megfeleljen ih új kell, amennyire csak lehetséges. Nem akarjuk, hogy útban vagy zajt."


"Igen, ez tényleg tönkre a helyzet a vihar, nem?"


Pepe leblokkoltam. Hűvösen, valamint a gyermekbiztonsági rendszer, azt mondta, " Ne kérdezzen többet, senor. Jól megfizetik.


Főleg, ha tudja szórakoztatni a vendégeket egy kellemes módon. Más, mint, hogy ez nem a te dolgod. Azt javaslom, hogy maradjon itt, amíg el kell végezni. viszlát.'


Pepe igaza volt. Nem volt sok tétel van a szobában. A falak, a mennyezet volt, krém színű. A padló tele volt az azonos arany szőnyeg, mint a szalonban. Ott volt egy szék, egy szék, egy szép asztal szék, egy nagy sötét stílust utánozni spanyol. A dupla ágy borított sötét kék brokát ágytakaró. Ott is volt egy kis fürdőszoba bidé, hogy nagyobbnak tűnt, mint a zuhanyfülke. A terasz borította a hó. A windows a tolóajtók hajlított alatt az erő a szél. De azok után, ami történt, a radiátorok sugárzott egy kellemes, kényelmes, meleg. Így maradtunk a szobában, amíg nem tudunk felkelni. Pepe gondoskodott róla, egyébként. Ő zárt be minket!


"Az a szemét, hogy" én morgott, rángatja a kilincset.


"Nick," Tamara mondta, hogy " gyere, nézd meg."


Ült a tolóajtók. Odament s ott állt mellette. Rámutatott, hogy egy kiterjesztése a konyha merőleges a szobában. A konyhában, a kivilágított ablakokat, látta a kövér menedzser beszél, hogy egy fegyveres. Mert a kedvezőtlen szög, nem tudtam, hogy ki mindent. Láttam, hogy két ember ül egy asztalnál. Ih géppisztoly lógott ügyetlenül a hátukon. Ők Ali. Egy ábra a csíkos nadrág intett vadul a kezét. Nem hiszem, hogy őrült. Úgy nézett ki, mint ő adta ki a parancsot. A gőzhajók bólintott rendszeresen, de továbbra is enni. Egy idő után az igazgató eltűnt.


"Mit gondolsz?" Tamara kérdezte.


"Nem tudom," mondtam. "Úgy néz ki, mint esznek. A hotel tudja, hová mentek!


"Várj, fent vannak!"


A férfi felállt. Egy kövér, öreg nő egy alaktalan ruhában jelent meg. Megváltoztatta a széket. Semmi sem történt volna hónapokig. Azt hittük, eltűnt szem elől. Akkor egy kicsit tovább, a szent fény jött be, pedig láttuk, ih újra. Álltak, ásított durván karcos magukat. Végre találtak egy játék, egy kis téren, a széket, s elkezdett kártyázni. Körül a férfiak, Odin hátradőlt a székében, a csizmás láb köré a szék lába. Az felhívták a figyelmet, hogy a tárgyat ő volt dőlve. Volt egy vastag tölgyfa ajtót, a nehéz vas szerelvények a hűtőszekrénybe vagy a fagyasztóba.


"Igen," - mondtam lassan, hogy " igen, kezdem megérteni őt.


"Mit?"


— Bármibe lefogadom, hogy a Zembla beépítési van a fagyasztóban." Hűtés estestvenno ki van kapcsolva. A csövek, vezetékek benne formában egy gyönyörű átviteli hálózat."


'Biztos?'


"Nem," beismertem", de biztos, hogy nem ez a helyzet ?"


'Nem.'


"Legalább az a fickó ott nem őrzi a steak," mondtam. "Meg kell vizsgálnunk. Kezdjünk talán ott, mint bárhol máshol.


A lány odabújt hozzám. Ott volt aggodalommal a szemében.


De hogyan?'


Ee megölelte. A teste remegett. Nem gondoltam rá sokat. Ha csak az volt, hogy a tekercs kötelet hagytam Polencia. Vagy a stiletto, amelyet elvettek tőlem a Maja templomot. Vagy a Luger bal Washingtonban... Nem találsz egy logikus megoldás egy idő után, a személyzet kezdődött, hogy fontolja meg, kevésbé nyilvánvaló lehetőségeket. De még azok is, úgy tűnt, kevésbé megfelelő, mint máskor. Aztán hosszú szünet, azt mondta elgondolkodva,"Nos, talán van kiút, ha használjuk a cigarettát." Ee szemei kitágulnak, a horror, mint azt bizonyítja a terv. Zihálta a levegőt. "Ne próbáld! Ez lehetetlen!


"Mint mindenki más. Tennünk kell valamit. Itt alibit abban az esetben, Pepe, vagy bárki mást mutat fel.


Ő megragadta a kabátomat szorosan mindkét kezét, majd megrázta a fejét. — Nem, nem most. Talán van egy kis esély, de csak akkor, ha tudjuk ki ez a szoba használata a szokásos módszerekkel. Nem, ha betörni az ajtót, s Isten tudja, mit riasztás emelni. Biztos, hogy a mozgás során a nyitó Senorita Fandango, Nick. Kérem, várjon. Akkor tudok segíteni legalábbis zavaró Zembla emberei.


"Senorita Fandango debütált, nem?" A mosolya volt ferde. — Tényleg azt hiszed, hogy elég jó vagy, hogy hipnotizálni a szálloda egész?"


Nyomta remegő teste, hogy a teljes hossza. A ügyes, gyors ujjak, a lány kigombolta a kabátját. Tett egy lépést hátra, nevetés, ahogy ő vállat vont le a saját kabátját. "Nick, lehet, hogy egy jobb nevet?"


"Improvizálnom kellett" - mondtam védekezően. Otthagyta a kabátját a földre mellett Tamara. "Mmm ... Tamara kigombolta a gyapjú kardigánt viselt, mint egy blúz, hogy a nagy, teljes mellem csak részben vonatkozik. Vett még pár lépésre, míg végül elég volt a szobában.


"Senorita Fandango kezdődik a teljesítmény!"


A lány kigombolta a szoknyája pedig csökkentette azt. A kardigán esett dacosan a combja, mint egy kis mini ruha. Mint egy félénk lány, felemelte a szegélyét mellényben, ráadtam ego körül a derekát. Volt, meztelen a combja, hogy a lábát, kivéve egy kis, két fehér bugyi.


Aztán elkezdett táncolni. A test maradt mozdulatlanul. Csak az a rész között, a köldök, meg a térdem remegett, majd csavaró nehezebb, mint a fák, kint a vihar!


"Mit gondolsz, Nick?" — Mi az? " - kérdezte mosolyogva.


Ami, azt hiszem, az azt mondta. "Szerintem több, Senorita Grind, mint Fandango. Pedig Senorita La Bomba vele.


Ő is nevetni kezdett halkan. Ő tépte a gombok rajta a mellény. A gyapjú írás úgy tűnt, hogy esik a vállát. Elérte a háta mögött, hogy távolítsa el a melltartóját. Ő vette fel a tempót. Odajött hozzám, majdnem meztelenül.


"Nem kellene...?" - kérdezte rekedten, bólogat a fejét.


Csináljuk mi? A fejemben volt messze, de beletelt egy kis időbe, hogy megértse, mit mond. Beszél ilyenkor! Ennek nem kellett volna megtörténnie! Aztán a nyelve rátalált saját. "Szabó, igen, persze! Lesz nehéz!


Tamara sóhajtott újra. Ő kinyúlt, megfogta az övét, majd adott egy jó tug. Úgy érezte, egy rántás a feszült test. Tamara még mindig pörög, forog. Elérte ki, majd átvette a vékony fehér nylon. Húztam. Miért nem? Igaza volt. Jobb, ha várunk." Mi a legjobb módja annak, hogy elüssük az időt? Abbahagyta a táncot, majd megnyomta a meztelen testét az enyém ellen. Megcsókolt, hevesen. A szája nedves volt, meleg. Ee felkapta, s vitte, hogy az ágy, az ajkai még mindig nyomva együtt. Leszálltunk nyíltan az ágyon. Gyorsan, folytattuk, hogy megcsókolja. A nyelvem süllyedt mélyre között a vágy ajkak, a meleg üreges aztán rta.


Felemelte a karját, hogy csomagolja be a nyakam körül. De ih tartott a széles darabokra lökte vissza a puha párnák. Felkelt, majd sietve levetkőzött. Tamara hátradőlt ellen a párnák pedig nézte. A karok elterjedt, lábak enyhén szét. Ő volt lihegve.


Nick, " suttogta, amikor az ágya mellett volt az övé.


"Megint, mint tegnap este... A kezében sétált át a dimbes-dombos terep mellét, mimmo mellbimbói, le a sima gyomor a puha fényt, meleget. A lány felnyögött. A szervezetben található " független élet alatt a simogatás. A hangja sóhajtott a fülembe, könyörgött, hogy vigye őt teljesen eloltani a lángoló tűz, amely lángra az ujjaim a ágyék. Megcsókolta az ajkát, állát, a puha üreges a nyakán. A nyelvem köröztek a bimbóit. Új rezgések ütni minket. A nedves ajkak megsimogatta az életét. Az övé, úgy érezte, neki fényes bőr húzza meg. A tapogatózás szájába esett még alacsonyabb, amíg Tamara üvöltött a gyönyörtől. Forgatta jobbra-balra, nyögött a gyönyörűségtől, ahogy az ajka hozzáért az övéhez, hozzátéve, hogy a heves, lüktető ébredés. Ő fogta meg a kezét a hirtelen mozdulat. Ujjai ásott a hajamba.


Teste kiegyenesedett, remegve ott vonaglott alattam. Őt, érezte, hogy nedves melegség. Feküdt a földön, arra várva, vadul, készen arra, hogy fogadjon engem. Megragadta a karom, olyan erővel, hogy majdnem az őrületbe. Kifejezte örömét hangosan. A karjait csomagolva convulsively körül a nyakát, ő pedig a préselt ellen a elvékonyodó görbék a mellét. A teste alattam ismételni a ritmikus mozgások, a vad, fékezhetetlen oszt. Karmait ásott mélyen a hátam, csúszott lefelé, majd kicsit a hús ágyékomban. Lökött mélyebbre neki, terjed a csípőjét, olyan messze, amennyire csak lehetséges.


Lehetőség Tamara eszeveszett van szüksége volt egy unalmas feladat. Hagyta, hogy a nyelvét csúsztassa oda-vissza a szájába, hogy lenyugodjon, majd visszanyerje az önuralmát. Reménytelen volt. Eksztatikus, összefonta a lábai körül a hátam. A meztelen testét sima volt egy bank, égő szenvedély. Ő íves vissza. Fel-le. Először csak lassan, a hullámzó mozdulatok, aztán egyre gyorsabban, míg végre az érzékek száműztek körül testünket. Kimerülten estünk az ágyba a részeg voltam, nem tudtam mozdulni, neki mondani akartam valamit, de nem találja a szavakat, odanyúltam neki, s húzta a takarót át az izzadt testek. Tamara megingott gyengéden a karját.


11. fejezet


A koktél bár nevezték El Coyuntura . Ha valaki a vendég — szentek, vagy bűnösök — nem lett volna ott korábban a nap, akkor már összenyomjuk. Más szóval, mindenki tudta, hogy jövünk.


A hallban nem volt, volt egy széles, faragott mahagóni bár a szükséges tükrök, üvegek mögött, egy barátságos csapos, aki beszélt, három nyelven beszél, de mind a három volt rossz. Ahelyett, hogy egy sárgaréz rúd, a hordó található egy átlátszó műanyag cső, fluoreszkáló fények. Az érzéki vörös neon-fény, minden nő úgy nézett ki, legalább tíz évvel fiatalabb. Volt egy pár puha ülések, szemben a bárban, de a legtöbb nappali elfoglalták a tér mögött, amely úgy nézett ki, mint egy amfiteátrum, lekerekített falakat a sárga papírt. Kerek asztalok voltak beállítva körül egy bélyeg méretű táncparketten, valamint egy kisebb színpad. Fél a színpadon elfoglalták a megígért kombinációja, gitár, trombita, zongora. A zenészekkel játszott együtt több lelkesedéssel, mint a tehetség. Szüneteltek, most elvégzése után a Mama Egészen Bubu nagy lelkesedéssel előtt nem sokkal . Néhány kisebb szentek belekeveredett az ördögi bűn a tánc úgy vissza, hogy a zsúfolt asztalok vagy bár, hogy csatlakozzanak a barátaival. A férfiak feketében fizetés-bár a legtöbb kapcsolatok voltak kötve.


A nők még inkább savanyú, ih jaws összeszorította, ih haja volt hátra fésülve, s húzta fel a zsemle. Alaktalan ruhák, hogy megnyúlt a nyaka, hogy a lába elrejtette ábra. Ők egy kicsit részeg, nevető, gördülési az üveges szemek, s a kiabálás, a hosszú szavak a vihar.


Odakint a vihar mindent félelmetes erő. Annak ellenére, hogy a sikolyok, a muffling hatását nehéz függönyök, ő többször is hallottam, hogy törött a fák, a sziklák, valamint a roncsok ütő a falak. Az épület megremegett, valamint az italokat zörgött a szemüveget. Ilyen szavazás, a Titanic elment, gondolta magában. Csak akkor volt bátorsága, illetve meghatározása, a halál még mindig hagyományosan általánossá. Itt a jámbor szentek ivott, lázasan, elhatározta, hogy jól érezzék magukat, amíg az utolsó óra. Ilyen másnaposság, valószínűleg bárcsak halott a következő reggel.


Az övé volt a színfalak mögött, a színpadon nyitva volt előttem. Tamara ült mellettem, csomagolva a fehér lapot szeretnénk loptak az ágy a szobában. Becsomagolta, mint egy szoknyás kötözték egy vörös függöny zsinór a csípőjénél. Ez adta neki, hogy úgy néz ki, egy szűz, egy szenvedélyes, de még mindig hibátlan menyasszony várja a férjét. Annak ellenére, hogy a várakozás a hálószobában, még mindig nem volt biztos benne, hogy mit fog tenni, vissza a színpadra. Nem is tudta magát. "Játszd végig a fül," mondta, miközben fel a jelmezt. Meghallgatása után a combo, nem volt biztos benne, hogy működni fog. A fő dolog az volt, hogy kérem a nyilvános tereld el a munkavállalók. Megegyeztünk ebben.


Megfordultam, hogy Pepe, ki volt dőlve egy oszlop vagy egy méterrel mögöttünk. Ő jött értünk tizenöt perce volt, most vendégül. Vagy biztonsági őr, mivel a dudor a bal oldalon a kombiné egója.


"Én továbbra is bevezeti," emu-mondtam neki.


Bueno . _ Csoport ...?'


"Beszéltem nekik egy pár perccel ezelőtt. Végül találtunk egy dallam, hogy azt mondják, tudom. Nem hiszem el, amíg nem hallom.


"Ők a jó fiúk, senor.


"Ó, remek!" Combo jelzett neki. A trombitás fújta a harsonaszó, mintha az ego eszköz tartalmaz egy gyümölcs saláta. Ő egy lépést előre, majd intett a kezével, amíg mindenki csendben volt, kivéve egy nagyon kövér nő, aki a csuklás.


Neki, kiáltotta hangosan. - 'Yahora, hölgyek, caballeros, la senorita fandango! mui célja y directamente de San Jose!'


Valószínűleg nem spanyolul, de azt mondta, hogy elég világos volt. Elkezdtek tapsolni. Először a csuklást, a nő, majd az egész szobát. Bizonytalanul, a zenészek kezdenek viselkedni "Rumba Tamba". Tamara lépett a színpadra. Neki is kijutott. Múló mimmo nem őt láttam egy réteg festék csillogott az arca. Félt. Talán jobban fél, mint ha hé volt, hogy mit fog tenni vele. A lány megbotlott. Az Odin körül a férfiak lihegte. Ő visszanyerte egyensúlyát. A sztriptíz táncos léptekkel ment, hogy a színpad közepén. Egy pillantást vetett a combo, elkapta a nehéz rutin, aztán kezdődött az érzéki mozog, ő megmutatta nekem előtt. A felső teste alig mozgott. A csillogó redők a lap kavargott a gyors körkörös mozdulatokkal, a combok, far. Fordult, majd lassan elkezdte kibogozni a piros zsinórt. Hadd fityeg, mint ő szabad felhasználású volt. Ee egyesülés kezdett kibontakozni, csak önmagában. Ő tartotta ego szorosan a mellkas, rám nézett, Pepe meg én. Mosolyog, ő is dobott egy cipőfűző.


Ő továbbra is tartsa a lap bal kezében. Tette a másik kezét a lány hosszú szőke hajú, felemelte ih fel. Aztán elkezdett táncolni. A lap lassan nyitotta meg, amíg a közönség láthatta a heveder a melltartót, bugyit. A gitáros gyönyörűen támogatott ee a rezgés a húrokat, majd egy éles akkord, minden mozgás. A közönségnek tetszett. Csak néhány a nő elsápadt egy kicsit. Pepe figyeltem minden twitch, valamint útjelző egy ravasz tekintete.


Pepe egy húr a nyakán, majd megfojtotta. Rohant az oldalon, hogy elkerülje. Ő meghúzni egy rögtönzött hurok körül. Térdre esett. Könnyebb, gyorsabb így. Megpróbált kiáltani, de a cipőfűző fulladt ki semmilyen hangot. Ő húzta a nehezebb. Használja a kötelet, mint a tőkeáttétel, ő nyomta a hüvelykujját, hogy a hátsó Ego fejét. Egy köcsög, a cél hengerelt oldalra.


Senki nem vette észre. A tömeg az emberek által elhelyezett a" menedzser " a nappaliban nézte Tamara minden mozdulatát. A ritmus, a zene nőtt, egyre gyorsabban. Minden szem volt Tamara. Vonszolták a döglött recepciós, az árnyékba, a szárnyak pedig dobott által ego tetején egy halom üres sörös rekeszek. Tamara kabátja hevert a láda. Összefonta a többi ruhát s mindent magával vitt, annak ellenére, hogy Pepe ellen. Ő húzta a kabátját át a színpadon, majd kigombolta az. Ha baj van, Tamare most gyorsan fogd a ruháidat. Őt nézte, ahogy végre.


Lelépett a lap. A melltartót, bugyit, ő rázta fel-le, exaggeratedly gyors, bizonytalan mozgás. Táncolt, mint ha az élete múlna rajta.


Így is volt. Olyan, mint az enyém, egyébként. Kisurrant a szárnyak a keskeny folyosó vezetett a fő előtér. Ez megállnak egy pillanatra, amikor elérte a folyosón. Ő is emlékezett a két férfi állt ott, útban a nappaliban. Úgy nézett ki, mint Pepe, mint a vendégek. Oni szaga volt, mint a vendégek az olcsó Párizsi bordélyházba. A levegőbe szimatolt meg. Az illata rose víz Stahl tsenymnogy gyengébb.


Ő óvatosan benézett a sarkon. Tamara jobban, mint reméltem. A két férfi csak pár méterre onnan, ahol a folyosón vált a fő a nappaliban. Egy állandóan keresgélni a másik az oldalát. Úgy tűnik, ínyencek fine art. Egy 22 - es kaliberű Trejo, valamint egy automata pisztoly a kezében, Pepe kúszott a másik, ahogy halkan, ahogy csak tudott, amíg elérte az üres kávézóban.


Az asztalok voltak elrendezve, hogy nehéz volt átadni nyíltan, a konyha, a másik oldalon a szobában. Az asztalok voltak teljesen meghatározott. Vigyáznunk kellett, hogy ne menj neki semminek, vagy törj össze semmit. Fény áramlott keresztül a kerek ablakok a két lengő ajtók. Néha hallottam a távolból. Ő finoman tolni nyisd ki az ajtót, kiment belül. Az övéhez simult a nyögés kis fülkében között a konyha, étkező.


Volt egy kredenc polcok alján, az evőeszközök pedig hordókkal. Mellette, az ajtó nyitva volt, egy nagy beépített szekrényt, tele törölközőt, terítőt. Ott is láttál felmosó, több vödör, tisztító por, meg egy négy literes lehet a padló lengyel. Ő hagyja, hogy a nap csendben közel nézett bele a konyha igazi. Csak egy része lehet, hogy láttam: két ajtó, hűtő, automata mosogatógép, meg egy szék, hogy korábban már láttam az ablakon keresztül. A hangokat hallott az ebédlőben jött egy kövér nő elszámolási egy széket. Prüszköl, s dúdol magában, játszott körül. A folyosón a hideg szobában kellett volna a sarkon, a rálátás. A nem stahl, hogy nézd tovább. Nem akartam kockáztatni, hogy láttam. Nem számít.


Elvette az egyik Tamara cigit, rágyújtott egy mérkőzés a hotel doboz volt, hozta a szobában. Ott állt még egy pillanatig feszülten figyel. Nem hallottam őt, kivéve az alkalmi zörög a edényeket a nő asztmás légzés.


A dohányzás után, ő bement a gardróbba, ledobva törölközőket rá egy üres vödör. Ő megszórva egy kis viasz nem dobta a cigarettát a tetején. Látva, hogy továbbra is éget, keresztül sétált a lengőajtók egy napja, hogy az étkező Stahl, hogy várjon. Hagytam neki szekrény nyitva. Tamara mondta, hogy két, majd egy fél perc, de nehéz volt megmondani a pontos időt, mert a terem mérete. Gyújtó cigarettát egyik végén egy golyó az azonos összetételű, mint egy match — ebben az esetben, egy szál, egy védjegy benyomást. A cigaretta volt továbbá a kitömött barna pamut, mártott salétrom. A nyitott vége a cigaretta készült igazi dohány. Ül az ebédlőben vár ideges volt, de nem volt semmi mást nem tudott tenni. A megbízható Tamara, hogy mindenki elfoglalt. A másodperc telt el fájdalmasan lassan. Aztán a cigaretta kialudt.


Ő gyújtotta a tüzet, körülbelül öt másodpercig, ami viszont elég volt a vödör a füst bomba. Az ágyneműt tüzet fogott, majd a törölköző kezdett komolyabban. Savanyú füstöt hullámozni kezdtek a szekrények be a konyhába. Még a másik oldalon az ajtó, érzem az illatát halványan, mint a nő végre elkezdett üvöltözni, " Fuego ! Fuego !


Helyhez kötött vele bújik meg, hallgattam a sikolyokat. Majd nehéz bozontos hallottam róla, pedig két őr kiáltotta: "Jaj ! Fuego ! Neki, azt mondja. Ő lépett be a fülkében, pisztollyal a kezében. Az őrök kideríteni, hogy mi volt az ég. A kövér nő kiabált, hadonászott a karját. Mind a hárman voltak, köhögés, köhögési a füst.


"Fel a kezekkel," rendeltem.


A nő wheezed hangosabban, mint valaha. Az egyenruhás férfiak fordult, majd ásított hitetlenkedve. Most a tűz elérte a csúcspontját. Sűrű, olajos füst hullámozni kezdtek a kabinet, elhomályosítja az a tény, hogy a tűz nem volt az égő, csak egy vödörbe. A füst, bűz kell összekeverni a reflexek, mint egy srác elérte a fegyverét, a másik ugrott rám. A lövés volt az első, minden törzs. A lapos, éles pop a 22-es volt, elveszett a sikolyok, a nő pedig a ordít a másik fickó ugrott rám. Tettem egy lépést előre, így volt velem egy kicsit korábban, mint azt várta. Neki van térden állva galamb között az ego lábát. Mikor esett rajtam, csavarta a karját körülötte ego, a lába meg van fel egyszerre. Volt egy olyan rögbi flip. Lett egy kicsit használt, az egó erejét, hogy dobja az ego a kredenc. Az egoista összetört az ezüst polcon egy bumm. Összeomlott, hidegebb, mint az időjárás odakint.


Annak ellenére, hogy a vereség minden törzs, az első őr nem hagyja abba. Egy nyögés, aztán fogcsikorgatva, megpróbálta kinyitni a fedelet a gyönyörű tok, hogy golyót kap a fejébe. "Mui bravo," mondtam, rugdossa az ego, az élet majd az álla. Ő a padon prések, ahol feküdt. A nő volt a fejében, amit nem lehet tovább hallgatni, érveket. "Egyszerű, senora," mondtam. A bal kéz repült állán ököllel. A lány felsóhajtott, majd elájult, mint ő óvatosan leeresztette a földre.


Neki ugrott át őket a szekrényben. A sűrű füst, megragadta a felmosó nyomtak be az égő vödör. A tűz volt kialszik, de a törölközőt hagyta füstöl. Amikor a tűz ura, ő tolta a felmosó nyele be a fogantyú a csendes vette ki a vödör át a szekrényben.


Elment vele egy ego, megragadta az őrök fegyvereket, aztán leheveredett mind a három őket az irodába. Bezárta a fiókot, a kulcsot egy perc, futott át a konyhába, hogy a digitális hűtőszekrény, lengő a gőzölgő vödör a felmosó nyele. A másik kezében egy üveg viasz.


Repült le egy rövid folyosó másik oldalán a konyhában találta magát egy szobába, ahol az őrök kártyáztunk. A kártyák még mindig az asztalon, a férfiak dobott kuda ih. Ott volt egy nagy ajtó mögött a legtávolabbi helyet. Lökte a széket az útból, majd felém hajolt, a váll ellen a nagy fém kilincs. Az ajtó csattant nyitva. Neki, berontott nélkül.


A "manager" megragadott egy nagy revolver, valamint megcélozták az arcom. A sejt csak öt méter hét méter, tele volt különböző horgok acélcső. A gmu volna a cél nagyon rosszul, hogy hiányzik nekem. Ő volt ott a rádió, a vissza a cellába. Valószínűleg ő volt kíváncsi, miért nem talált egy állomást. Nem tudta, persze, hogy a vihar volt, segített létrehozni azt is megakadályozta, hogy az emu-ból, akik a rádióállomások. A revolver is ott volt a tábla mellé, közvetlenül a vevő. Ego kezét megragadta, mint a villám.


Futott megállás nélkül. Közelebb hajoltam felé, pihen a fejem között a vállát. Lengettem a mop az összes erő volt. A vörös-dögös vödör hit Egoizmus az arcát. A fegyver elsült jó a fülem mellett. A rolling thunder lőtt egy kis tér döbbenten rám. Neki, elesik. Elhallgatott, majd újra elindul. Aztán leesett a helyszínen. Nyugodt van lenyomata volt a nyilvánvaló ego egy súlyosan megégett az arca, egy idő viselne mind véget ér az élete.


Az adó egy egyszerű burkolat képest a központ a templomban. Ez abból állt, hogy számos fém szekrények, alakú, méretű, mint a függőleges koporsó, amely tartalmazza szenzorok, gombok, kapcsolók. A felső része a szekrény állt, egy kör, egy nagy erőtér, valamint tömegű tekercsek a csupasz réz drót. A vastag kábelek eltűnt, egy lyukon át, a szellőzőben. Elektronikus eszközök hummed halkan. A szálloda generátorok, amelyek meghatározott villamosenergia -, valószínűleg található a pince mellett a kazán.


Felhúzta a főkapcsolót. A zúgás, megállt. A karjaiban táncolt vissza oda egy néhány méterre egy pillanatra, akkor esett vissza. Volt, felvette az ellenség fegyverét, majd alaposan összetört mindent, ami képes megtörni. Aztán a hideg storage manager húzta ki hengerelt egója a szék alatt, ahol az őr ült. Vissza ment, kinyitotta a szekrényt, permetezzük a belső, emeleti, s a falak a viasz. Ő volt az utolsó rész, hogy feléleszteni a tüzet a vödör. Levetette égő törölközőt a pocsolyák, a viasz a telepítés. Lángok felugrott, fanned a tervezet körül a szellőző. Az övé elfogyott, annak ellenére, hogy az összeszorított ököl, amely eltűnt a gyomrába.


A menedzser valahogy visszanyerte az eszméletét, majd ugrott talpra, tele a bosszú. A második alkalommal, rám támadt váratlanul. Ego ököl csapódott a fenék, a revolver az egyik őr, aki takartam be az öv. Ez mentett meg. Levegőt jött ki még egyszer, mielőtt megtehette volna csapni az ajtót, különben lett volna élve elégették. Kiszabadult, s megtámadta. A tűz már nyalogatja a kabátot.


Úgy nézett ki, mint egy gorilla. Nekem rontott, káromkodás a spanyol. Ego fogott neki a szokásos judo markolat, nehéz kezét. A bal kezem volt izgalmas a gallér ego kabátját, a jobb kezem volt izgalmas ego ing. Habozott. Az ő egója van a lába köré csavarta a jobb borjú, megrúgta az egója. Uralkodott az oldalon, majd zuhanni kezdett. Emu segítettem neki egy kicsit.


Dühös harag, a gyűlölet, kaparta nekem is leesett. Ego cipő fogott, a küszöbön a hűtőtérben. Integetett, ő esett hátrafelé be az égő viasz. Minden mozgás táplálja a lángokat még jobban. Ő négykézláb. Lehajtotta a fejét, üvöltött a fájdalomtól. Mint egy fáklya, leégett a szemem előtt. A gmu nem tudott segíteni, de csukd be az ajtót. Az ego sikolyokat már nem hallható, de a tüzet nem észlelték azonnal. Végre, ő képes volt, hogy egy mély lélegzetet. Kétségbeesetten szüksége van rá. Fokozatosan rájöttem, hogy én súlyosan megsérült. A seb a vállán nyitotta fel újra, valószínűleg akkor, amikor a gárda támadt. A lumbágó áttört a karom fájdalmasan. Megpróbálta mozgatni az ujjait, a bal kezét. Most már az övé is elveszti az eszméletét, vagy továbbra is jár; az Övé folytatódott. Fehér arcú, úgy tántorgott át a szobák, vissza a konyhába, majd a fülkében.


Odin körül a férfi kopogtatott a fehérneműs szekrény ajtót, hangosan hívott segítséget. Megállt, aztán kopogott az ajtón. "Senor ?"


"Te! A!


"Ha azt akarod, hogy lövöldöztem át az ajtón, majd tovább rugdosod a zajosan."


Volt egy pillanatnyi csend. Aztán azt mondta: "csendes leszek, amigo."


"Bueno".


Amikor jöttem vissza a folyosón, ami a színpadon, láttam, hogy két ember ül a nappaliban állt a bejáratnál, hogy El Koyountoura . Vannak pecsételve a lábát, és fütyült bátorítóan. Amikor elérte a szárnyak, megértette, hogy miért. Tamara volt rajtam, csak a bugyiját. Hogyan lehet, hogy olyan sokáig lehetett az egyik legnagyobb titkát, a tánc.


A kombók kimerültek. Játszottak a kórus a századik alkalommal, de a ritmus még mindig erős, Tamara pedig kihasználta ezt.


A sztriptíz táncos lépések, ő megingott fel-le, imbolygott a csípőjét, meg rázza a csupasz mellét. A tömeg tapsolt, a jóváhagyási, bár egyes nők úgy tűnt, közel sokk. Minden szem rá reszkető mellbimbója. Volt egy aggódó tekintetét,..., amíg látott. Az arca felderült. Jeleztem Ay, hogy siessen. A lány alig észrevehetően bólintott, majd elindult a nyeremény.


Micsoda finálé!


A zenekar volt, hogy kezdj el játszani a dalt újra. Tamara felvette az első akkordokat, majd lehajolt, hogy felvegye a lap, meg a melltartó. Ő mindenkinek adtam egy tökéletes nézd meg a dacosan buja körkörösség, az a fenék. A nézők is tisztán látni a keskeny nylon sor a bugyiját között a cég combok, amelyek csak rövid ideig meghúzni, mint hajolt előre. A bugyiját csúszott dacosan le a seggét, aztán ott maradt, amikor felkelt, s hozott nekem egy lapot, s melltartó.


"Nagy Istennek!" - sziszegte. — Azt hittem, sosem jön el."


"Elég hamar" - válaszoltam.


Láttam őt táncolni vissza a színpadra. A imbolygott fenék volt egy kellemes látvány. A szentek megőrült. Nem tudom, hogy mi a nők gondolkodás, de egy kis körül őket, úgy nézett ki, mint ők soha kiheverni. A férfi erek voltak tele. Ital fogyott gyorsabb, mint a pincér hozza őket. Az életükben első alkalommal a fekete ruhát, látta, hogy a puha szépség, igazi női görbék pedig élvezte benne. Végtére is, néztek szembe a világ vége, Armageddon, esetleg egy Második Jelenség ugyanabban az időben. Ha pedig meghalunk , mi egy búcsú!


Egy kiáltás a bátorítást dördültek. Tamara kezdődött, hogy vegye le a bugyiját. A zenekar úgy érezte, közeledik a csúcspont, aztán belevetette magát az jutott eszembe, dallam. Folyton visszatekintve több, mint a kopasz támadás készségek, s azért imádkozik, hogy a vastag tölgyfa ajtót, a hideg szobában tartsa a tűz, illetve, hogy az őr a beépített szekrényt, még mindig remeg a rémülettől. Tamara húzta le a szűk gumiszalag a bugyiját. Istenem, miért nem volt sietős? Az alábbiakban. Puha, göndör haja volt látható. Több zaj, kiabálás!


Letörölte a vastag csepp vér a homlokára, majd megdörzsölte a fájós vállát. A bugyiját lassan csúszott le a lábát. Ő is levette a ih, aztán megfordultam. Ő lehajolt, hogy felvegye a saját egóját. Kiegyenesítése a lábait, felemelte a fenekét, ő mutatta meg a férfiak valamit, amit soha nem fog elfelejteni.


A tömeg felnyögött.


A combo ordított.


Tamara rohant a színpadon, majd kidobta őszinte szavak a kezembe.


Nagy volt a taps, de nem volt elég ideje, hogy menjen vissza. Én is ráadtam a kabátot, majd mondtam neki, hogy nem volna elég ideje, hogy felöltözzek után elmentünk a hotel körül. Korlátlan a ruháját, ő követett a folyosó végén, hogy a fő nappali.


"Nick, Nick," lihegte — " mi a baj?"


"Nem számít" - mondtam.


"De..."


"Három csatorna elpusztult, egy maradt. Elmondom a részleteket később.


Lefuttattuk a hotel körül. Könnyebb volt, mint gondoltam. Elhallgatott egy pillanatra a pultra, ahogy sejtettem, nem volt egy walkie-talkie-t a polcra, a pult alatt. Ego hívtam át, a morgó, pszeudo-vezetői hang, elrendelte, hogy az emberek a Fiat az épület előtt, hogy álljon félre, s hagyd, hogy a Buick át. Egy kis olcsó mikrofon hid változik a hang, valamint Reuma volt egy rövid "Si, senor!" A folyosó végén, a bejárati ajtón, ugrottunk be egy régi autót, majd újjáéledt meg.


A Fiat, valamint a biztonsági szolgálat volt parkol a felhajtón. Amikor Tamara látta, hogy mi lesz sikeres, ő adott nekünk egy barátságos hullám, a két férfi, ahogy elhaladtunk mimmo. Ő nyugodt vissza a rohadt kanapé, majd elkezdett nevetni. Volt egy hisztérikus nevetése megkönnyebbülés. Ki a levegőt, ő így kiáltott fel: "Ó, láttál az a két ember?"


'Melyik? Ebben a Fiat?


"Nem, Nick, a kettő jobb a nappaliban!" Elkezdett nevetni, még nehezebb. Úgy néztek ki, annyira meglepett, amikor sped elmúlt mimmo őket. "Á, ezt a kifejezést ih arcok!" Tamara volt, hogy illik a nevetés. — Tényleg jó?"


"Igen, gyönyörű voltál."


"Tényleg ?"


"Elég jó, hogy nekem őrülten féltékeny."


Tamara megnyugodott egy kicsit, majd kuncogott, ahogy küzdött a kormánykerék a Buick vezetés felé a gépet. Ahogy elkezdett ruha, a nevetés abbamaradt, majd a másik oldalon Puntarenas-mondta egy alacsony, tétova hang, " Nick, az időjárás. Változik.'


Tényleg. A hó most esik a kavargó örvény. Az egykor ragyogó tükröződő ég sötét, de a szél üvöltött, mint egy sebzett szellem a zümmögés egy túlterhelt motor. A fák, a sziklák, vagy bármi más, ami arrébb repült körülöttünk üvöltő hurrikán. Jégverés gellert kapott az ajtókat, ablakokat. Találtunk magunknak egy olyan világban, beleőrült a cselekvések egy őrült.


"Letiltása a szálloda adó okozott a hóvihar," mondtam komoran.


"Ez egyre rosszabb lesz," Tamara suttogta.


"Igen, míg el nem pusztítjuk az utolsó adó Panamában."


Felém fordult, fehér, mint a hó odakint. "De, Nick," mondta, nyilvánvaló, hogy horror. "Képesnek kell lennünk rá, igaz?


12. fejezet


A térkép szerint, Sangre Sziget volt, mintegy hatszáz kilométerre Puntarenas. De amíg nem voltunk elég őrült ahhoz, hogy repülni ilyen időben, nem voltunk elég őrült ahhoz, hogy rush egy őszinte repülés. Miután a levegőben, repült a széles arc a Csendes-Óceán felett. Ez a járat majdnem két száz mérfölddel hosszabb, esetleg egy újabb 150 km miatt állandó cikk-cakkban. Átmentünk Chiriki Bay a legnagyobb sziget Coiba, egy fegyenctelep. Aztán befordultak a Azuaro Félsziget jött a 150 mérföld széles Öböl, Panama. Az út mentén volt a mexikói-Öbölben a Panama Panama City, valamint Balboa.


Egész idő alatt, a gép nem csinált semmit, csak a rock and merülés. Tamara, majd utána jobbra-balra, előre-hátra. Soha nem ült még. Csak a biztonsági öv tartott minket a hely. Egy lökés követte egy másik. A törzs felnyögött, s recsegett, a szárnyak úgy tűnt, kész snap bármelyik pillanatban. Amikor a gép leszállt a levegőben zóna, ez a hit tartja, hogy valami nehéz, a váll pedig a tapasztalat kínzó fájdalom. Mielőtt elindultunk, Tamara öltözve, a seb pedig szigorodtak a kötést, de ez nem volt elég. A vér továbbra is szivárog a vállamon, átázott a pólóm.


Sikított. "Mi az a szigethez, Nick?"


"Ott még nem," kiabálta túl a zajt. "Első Panama City-ben."


Miért? Sangre Sziget a folyosón a de las Perlas szigetcsoport, amely a hall, innen keletre, sem az északi.


Az övé, bólintott egyet. Szigetcsoport azt jelenti, hogy "tenger sok sziget", de ebben az esetben arra utal, hogy körülbelül nyolcvan kis "gyöngyszem" a másik oldalon az öbölben. Rámutatott, hogy a nyílt térkép. "Nem találod a cél ebben a levest még nem bízhatsz az eszközök már. Szükségünk van egy mérföldkő előtt találunk egy kis sziget ez a csoport. A város a folyosón csak hatvan kilométerre északnyugatra, a szigetcsoport. Innen tudjuk, hogy a feladatokat.


Miután Tegucigalpa, valamint Puntarenas, azt hittem, hogy elég volt az időjárás ellen a kegyetlen, könyörtelen pusztulás az Ezredes Zembla kovácsoltvas. De volt egy elképzelhetetlen katasztrófa Panama City-ben. Ez az egyik kedvenc városok, sok kedves emlék. Eszembe jutott egy estét egy gyönyörű nő lakásán Hegy lábánál Ancona, felébred a szél-vertek a harangok a székesegyház közelében Avenida Központi. Ahogy repült a város felett, ez volt észre a továbbra is a katedrális, a régi Kormány-Palota, a gyönyörű Nemzeti Színház, Malecon Körúti Bovedas Körúton, a régi földalatti börtönben. Mindent, de tényleg mindent, összetört, s szétzúzott, összetört, szakadt szét a kegyetlen szöges egy embertelen vihar. A város lakossága 300.000 ember megszűnt, illetve átalakult ugyanaz a hatalmas romokat, mint a régi város kilenc kilométerre van, hogy a földig rombolják az 1671 által a corsair Henry Morgan.


Balboa, a la manche-Csatorna port Város is volt egy üres telek. A mi nézőpontunkból, alig lehetett látni a Miraflores Zárak, tíz kilométerre a parttól. A két csatorna vezet voltak, teljesen le van zárva. Több teherhajó, tartályhajó volt itt a világ két legnagyobb jégmezők, minden közel kétszáz méter széles, másfél méter mély. Egy szörnyű szél söpört végig a csatornák. Semmi nem utalt arra, hogy a dolgok jobban, a másik oldalon a földszoros.


Volt árad a harag, amit Zembla volna, hogy ez egyszer termékeny, gazdag földet.


"Fordulj," kiabált, Tamara. A nem érzi jól magát. - 'Dél-kelet-Isla Sangre . _


"Szerinted Zembla van?"


"Teljes szívből remélem, hogy így lesz," mondtam, hogy egy utolsó keserű pillantást a kavargó fehér táj. "Ha az ego megtalálja, a sziget átnedvesedik az ego vér, ígérem."


A fő sziget, San Miguel-t, San Jose, majd Pedro Gonzales volt könnyű megtalálni, de Zembla utolsó rejtekhelye volt, csak egy morzsa a térképen, de semmi több, a valóságban. Volt egy csomó szikla kiugró körül a víz alatt egy vastag takaró a hó, a város, valamint a tengeri hab, körülvéve egy homokos strandtól. Ahogy átment a Cessna dobta, s megingott a változó légáramlatok. Tamara küzdött a kormányrúd, mint ő kért leszállási hely.


"Szerintem le kéne szállnunk a parton. Még egy kő a kecske nem bírom a lábam ezek a kövek."


— Mi ez?" — Mi az? " kérdezte, rámutatva, hogy a bal.


A lány hátrafordult a gép egy nyolcvan fokos szögben úgy, hogy az övé lehet nézni is. A városon keresztül, hogy úgy nézett ki, mint egy géppuska lőszert, látta a halvány fénye a régi épületek. Voltak csoportosítva módon egy régi hacienda körül, egy udvarban. Körül volt véve egy három hüvelyk vastag kőfal egy nagy kapu, vas gerendák. Legalább mielőtt ih tak épült, de nem volt okunk feltételezni, hogy ezek a falak nem voltak csak, mint a vastag, erős. Zembla úgy tűnt, hogy élvezze a dolgok nehéz, különösen akkor, amikor jött, hogy a védelem vagy a menekülés.


"Itt van," mondtam. A kezem facsart Tamara. 'Nézd! Ego helikopter lehorgonyzott az udvaron.


Én értem őt. De engedd el a kezem? Őt inkább nem esik nyílt ego tető. Engedd el a kezét, majd egy hely, ahol a föld, oké?


Hé mosolygott boldogan neki. Végül megtaláltuk, Zembla az Ego magazinok. A vigyor lassan elhalványult, amint rájöttem, hogy nem volt megfelelő területet bárhol körül a területet. Két éves, csipke eladó Ramon Batuc épült a hacienda tetején egy kerek dombon. A fő kapun, egy ösvény vezetett le a sziklákat, hogy a csónakház természetes öbölben. A dombon volt, viszonylag csúszós, de túl meredek. A sziget többi része volt, vagy túl kemény, vagy benőtte a szúrós, göcsörtös bokrok.


"Ez elvileg egy tengerparton," az apja azt mondta komoran.


"Egy kicsit vissza egy kiemelkedő darab beach, hogy még mindig úgy néz ki elég jó," válaszolta, minden esetben hasznos a száját. A lány hátrafordult a Cessna újra repült felé, egy kis szakaszon a szeles parton. "Ez nagyon nehéz lesz, Nick, de nem tudjuk, hogy közel van a haza."


"Kit érdekel, hogy egy kicsit sétálni? Remélem, még tudunk járni, amikor földet értünk."


A gép zuhant le. A szél felkapta ego pedig üvöltött át a fém. Homok duzzadt körül a kerekek. Részei a gép megrázkódott, mintha ih hirtelen megbénult. Tamara küzdött a küzd, tiller. "Van egy orosz mondás," a nő fakadt ki, szakaszosan. "Fogd erősen a kormányt, ez a helyzet!"


Voltunk szívja le a légi lyuk. A Cessna rázta, rázta, aztán csúszott a tengerpart mentén egy szürke, homokos eső duzzadt homok. Előttünk, éles kő csúcsok jutted a homok. A bal oldalon feküdt egy bástya körül több sziklák, sziklák, valamint a megfelelő fenyegető fal forró szörfözni. A gép lezuhant.


Ő morogtam. - Fel! Fel!' A cry volt, reflexív, mivel tudtam, hogy Tamara volt a legjobb, hogy emelje fel az orrát. A strand volt közeledik a pusztító arány. Az orr volt eltemetve a homokban. Egy hosszú sziszegés, majd egy mennydörgő pop. Mi forog, a szárny struts felbontotta, valamint a propeller hajtva a motor blokk, mely félig fedett, a homok. A padló rose vetette minket a tetőre, mint egy rakás emberi karok, lábak. A gép majdnem felborult, majd lezuhant tail-először a jeges hullámok. A só vizet fröcskölt minket, ahogy visszavonultunk. Mi volt, nyomorék, de mi állt a földön. A gép előre-hátra hintázott a habokban. Voltunk éveit a hullámok. Tamara megrázta a fejét, felemelte, s úgy nézett ki a törött ablakokat a strand. Riadtan, vett egy mély levegőt, majd vizsgálták a homok, surf alattunk. "Szavazás azt szeretem ezekben a kereskedelmi járatok," mondta egy kis mosollyal. "Mindig a föld halkan."


"Ne nevess ki örökké!" mondta könnyekkel a szemében. — Mindent elrontottam, ismerem őt! Soha nem fogjuk emelni, az ego újra a levegőben!


"Valószínűleg nem történt volna meg, ellenkező esetben," mondtam. "A homok túl puha, de a szél lehetett volna ütni minket a lábunk."


— De mit fogunk most csinálni ?"


'Mit tegyek?' Megfogta a fonott kosarat, hogy eda egyszer a háta mögött. Most nen volt Tamara Makarov pisztoly, Dr. Mendoza vintage pisztoly, Pepe 22-es automata revolver, a revolverek, a két biztonsági őrt, majd a menedzsere. Ő adta Tamara a fegyvert, meg Pepe, a többi, a fegyvereket meg a zsebében. 'Mit tegyek?'- ismételd meg. "Nos, menjünk sétálni. Menjünk!'


13. fejezet


Gyalogos utunk, mimmo alattomos hegyek alatt egy üvöltő, égő ég. A blizzard mindig erőt gyűjt. A sötétség nőtt vastagabb. Néhány tüskés fák recsegett a szél. Sziklák folyamatosan csökken. A szél magába szívja a levegőt a tüdőből, ahogy futott ellen. Voltunk fullasztó, mint a fuldoklók, néha nem tudtunk előrelépni. A vihar volt, most egy szilárd tömeg, vad, könyörtelen, halálos. Tamara arca csupa vér volt, a csökkenő sados. Őt, tudtam, hogy nem néz ki jobban. A fájdalmat a vállamban viselt rám. Már nem volt, csak egy dugóhúzó hús, fájdalom nyilallt a lélek pedig a csontokat. Küzdöttem vele, nem pedig a merev ujjai. Küzdöttünk, de lépcsőzetes makacsul, támogatják egymást.


Fél óra telt el egy negyed óra, majd még egy fél óra. Végre elértük a hegy. Néztük a vastag falak, a hacienda száz méterre. Hazudtak alatt egy vastag a hó. Ha lett volna ott őrök - majdnem bizonyos, őket-ők nem lett volna nyögni. Voltak húzódott a kétes menedéket a fal. Lesz egy alig észrevehető vonal rongyos embert egyenruhában kapaszkodott fagyott hulla.


"Menjünk át a falon" - mondtam. "Két vagy három kapu lesz túl erősen őrzik."


Tamara megrázta a fejét a borzongás. "Nem tudjuk, Nick!


"Nem állhatunk még sem.


Elkezdtünk mászni a hegy mögött, a hacienda, nyitva előtte a főbejárat. Bizonyos szempontból nehezebb volt, hogy még előrébb. Kevesebb akadályt, de a csupasz felület a hegyen lecsiszolt a szél fordult a csúszós, jeges lejtőn. Tamara volt az első, hogy ősszel volt, hogy támogassa őt. Aztán elvesztette az egyensúlyát. Tamara próbált segíteni, aztán hirtelen mindketten hengerelt le, szorongatta a kezét, ahogy kell. A stamina meghalt, de feltámadt körül a saját hamvaiból. Az élet úgy tűnt, kevésbé értékes, mint a melegséget, békét, hogy a halál hozza, az élet győzött.


A tetején, akkor mászott kimerült alatt a menedék, a falon. Öreg volt már. A kőműves volt kopott, de voltak nagy hiányosságok között a természetes kövek, azt mondták. Átlagosan három volt másfél méter magas. Felnézett, figyelmesen észre láb, a kar támogatja a pontok több helyen. "Kövess engem, amikor fent vagyok," mondta Tamara.


"Ha fent vagy?" Úgy érted, ha ezt csinálod!


"Amikor fent vagyok, Tamara", mondtam határozottan. Nem akarok arra gondolni, hogy az igazság az ő szavai. "Várj egy jel." Lehet, hogy őrszemek a másik oldalon.


Kezdett egy veszélyes felmászni a régi fal. Úgy volt, hogy vegyem le a védőkesztyű, hogy tartsa az ujját a sima kövek. A hideg lőtte át a lelkem. Az övé, úgy éreztem, a kezem húzza meg. A vér izmok megfagyott. A kő összedőlt súlya alatt a lábam. A odabújt nyögés, aztán hallottam, Tamara puha sírni horror. Egy pillanatig azt hittem, nem tudtam tovább menni. Aztán eszembe jutott, hogy milyen közel Zembla volt, a gondolat melegítette nekem. Ő óvatosan talált egy másik lábát. Sl talált rá. Centiről centire emelkedett.


Egy utolsó erőfeszítést vitt át a határon, hogy egy széles, lapos csúcs. Borotva-éles üvegszilánkok voltak szétszórva teljes hosszában, de a hó meg jég érvényteleníti az ih hatása. Sőt, segítettek nekem marad a csúszós felületen.


Úgy volt, hogy gesztus Tamara követni, mikor megpillantottam az őr. Ő volt a csomagban, s lehajtott fejjel, kezeit mélyen a zsebébe, sétált lassan oda-vissza között a falon, majd a legközelebbi épület. Automata puska lógott a jobb vállam. Odament, ahol feküdt nyögött. Neki, nézett Tamara figyelmeztetni. Ő nem engedelmeskedik a parancs, meg már mászik utánam! Az őr jött fel, hogy nyaljam. Elég közel, hogy hallja őt, ha valami történt. A lélegzetét, elkapta a torkát.


Tamara elveszítette az egyensúlyát, majd elesett. A lány egy riadt kiáltás. Nem sokkal, csak egy kicsit hangosabban, mint egy önkéntelen sóhaj, de elég hangosan. Az őr azonnal felnézett kíváncsian látott engem. Neki ugrott.


A férfi tudta, mi a kötelessége pedig megpróbálta megvédeni magát. Túl késő! Volt még emeli a puskát, mikor dobták félre ego, leszállás rajta, a térdem egy emu élet. A puska elvette tőle Egó bástya, felborult, majd megpofozta. A fenék hit a gmu-a a nyak oldalán. Nagyot sóhajtott, majd megfagyott. Ego volt a célpont egy természetellenes szögben, hogy a törzs.


Nick!'- suttogta felülről. Felnéztem, láttam, Tamara ül a nyögött emelet.


"Nem tudtam várni rá...'


"Nem számít, hogy" én sziszegte. 'Ugrani.'


— Majd el?"


"Mindig kedves."


Letette a puskát, a tetején az élettelen őrt, majd kinyújtotta a kezét. Elesett. Ő elkapta a ee. Továbbá, még ha nem is egy puha ölelés volt, nagyon szép. A lány odabújt hozzám, majd megcsókolta a nyakam. Most mi lesz?Mi ez? - kérdezte halkan.


"A fő épület. Jó esély van rá, keresünk Zembla Ego ott, az utolsó erőtér adó. Van, hogy elpusztítsa az ih, mind.


"Ó, ez minden?" mondta egy gúnyos hang. Ő meglökte a bukott őr, akinek a lába a boot. "Mennyi ih lesz köztünk Zembla?"


'Azt nem tudom. Túl sokat, azt hiszem.


'Igen. Meg kell találni minket, aztán megöl, vagy maradjunk ki, amíg meg nem fagy halálra. Ragadtunk most, hogy a fal mögött. Ezek a pár golyót, hogy mi van, kevés a változás. Van más ilyen jó ötleted? Hallgattam a csendben. Megpróbálta elrejteni a félelem, a cinizmus. Ez egy teljesen természetes reakció. Bárki, aki nem fél, annak jó oka van, az bolond. Tamara volt egy kemény, gyakorlati, bátor nő, de nem bolond.


— Nem tudom, " mondtam. "Csak tehetünk, a legjobb, remélem. Nehéz lesz, de meg kell próbálnunk."


Ő bólintott resignedly. "Miután ennek vége, Nick, megpróbálok valami szépet mondani."


"Én majd sikítok," mondta neki mosolyogva. A sötétben, az épületek, mi kúszott vissza a hacienda. Ez volt az elsődleges, hogy a sentry automatikus, amíg fel nem fedeztem, hogy a mechanizmus megfagyott. Ego zálogba vette az egyik a fegyverek.


Azért jöttünk, hogy a sarkon, majd megállt. Előttünk volt egy udvaron egy helikopter. Azt vizsgálták, hogy a hosszú, keskeny fő épület, ahol azt remélte, hogy talál Zembla. Ez nagyobb volt, mint a melléképületek, a fedett tornác fut teljes hosszúságában. A közepén volt egy kapu, amelyen keresztül az autók adja meg, hogy a főbejárat.


A tornác sötét volt, alig látható át a kavargó hó. Volt egy erős gyanúm, hogy volt egy őrszem valahol máshol. Egy vagy több, minden ideges hideg, a bizsergés ujjait. "Mi lesz a leghosszabb út" - mondtam. Rohantunk vissza a következő épületbe. Azt szerette volna, hogy folyamatosan fut, de vigyázat, majd csend volt a rend a nap. Lassan továbbléptünk. Ezen az oldalon a hacienda egy másik épület, ami úgy nézett ki, mint egy garázsban. Azt tette, hogy a másik végén incidens nélkül. Az igaz, volt egy nyitott tér, körülbelül tíz méter. Mögötte volt a fő épület.


Mi is ott figyelt feszülten. Nem hallottam semmit, futott vissza a fő épület. Előttünk volt egy hosszú sorban a windows a kovácsoltvas rács. A monotónia félbeszakította két utcára elosztjuk a Rivnenskaya sorban három részre. Volt egy kapu mögött, majd egy újabb sor a windows, amelyek közül néhány fényesen világít. Egy rövid macskaköves út futott a kapu az épület a hatalmas kapun. Volt egy kioszk közelében a kapu úgy nézett ki, mint egy telefon. Vár kioszkok. A keskeny nyílás volt világít.


Az átok. Át kell kelnünk a felhajtón, őrzik.


"Lehet, hogy nem fognak lőni a nő, a" Tamara mondta.


"Miért?"


"Talán azt akarja, hogy először kérdezni."


"Tamara, ha gondolod, hogy képes a csalit..."


Ő is beszélt, hogy a fal. Lehajol, hogy gyorsan telt el az ablakok alatt. Követtem őt, azt remélve, hogy nem túl vakmerő. Volt egy olyan érzésem, hogy előbb lő, aztán kérdez. Mi kúszott mimmo az első két ajtó a következő csoport a windows. Tamara volt, fél méter távol tőlem. Magabiztos volt a mozgását, pedig tudta, hogy nem tudtam megállítani kockáztatása nélkül fűtött beszélgetés, illetve esetleges felfedezése. Próbáltam arra gondolni, hogy egy alternatív, de nem találtam. Azért jöttünk, hogy az elején, a második nap pedig a következő ablak. Hirtelen hangokat hallott.


'Várj! az övé volt suttogta energetikailag. A különösen meglepő, megállt, mászott át nekem. A lámpa pislogott. Benéztünk az ablakon.


Ezredes Zembla volt, fel-alá járkálok dühösen. Nem hallottam, mit mondott. Azonban megtartotta dugja az öklét az asztalon az a szoba közepén. A szék volt tele elektronikus alkatrészek, tranzisztorok, áramköröket, forrasztás vasaló, valamint a fogó. Mögött Zembla ugyanaz a fém szekrények, panelek, mint a Maja templomot. Csak ezek voltak nyitva. A rács eltávolították, a vezetékek volt, izeg-mozog, mint egy furcsa, dauer. Nem volt nehéz elképzelni, hogy mit csinál ebben a szobában. Ő épített egy új vezérlő rendszer a halálos telek meghódítani a Közép-Amerikában, majd hozzon létre egy Harmadik Maja Birodalom.


Csodálkoztam is, ha beszélt, Hema, amikor egy másik ember, egy vékony, bajuszos arc jött, hogy álljon mellette. Zembla bűntársa úgy tűnt, még többet jelent, hidegvérű, mint bárki más. Ő bontakozott ki egy kéve-diagram papírokat. A két férfi annyira elmerült megbeszélni a terveket, hogy mertem megközelíteni egy kis nyalás. A sarokban a szemét, látta, hogy hat ember, két fegyveres őr, s négy technikus fehér kabát, valószínűleg dolgozni a futószalagon. Tamara úgy nézett rám, questioningly.


A reumatológus rámutatott, hogy az ajtót mögöttünk. Ő finoman tolni kinyitni a reteszt, majd nekidőlt egy vastag fa. Az ajtó nem volt zárva. Mi kúszott be hallgattam a hangok a szomszéd szobában a hideg folyosón.


'...öld meg azonnal! Ezredes Zembla hangja vadul dogmatikus. "Ha nem kapom meg a helyzetet a következő pár órában, a vihar lesz túl erős ahhoz, hogy kezelni — még nekem is! †


"Tudjuk állítani a telepítés, az" alárendelt azt javasolta, hogy az ego.


"Tohel, hogy ez a munka egy áruló."


'Nem, uram. Vessen egy pillantást a R rész itt. A srácok nem a szükséges alkatrészeket, hogy ezt a szakaszt együtt. Az Ego nem épülhet a következő néhány óra, szóval...


"Hogy merészeled a R Szakaszok! Aki megalkotta a téma? Az egyedül, nem? Megtaláljuk a módját, hogy drótozni a vezetékeket. Én nem akarok többet hallani kishitű beszédek tőled. Soha nem adom fel Tohel, még akkor is, ha a királyság örökre eltemetve a jég alatt! Nem az én hibám volt. Tökéletesen csináltam. Ha Nick Carter...


Általános volt az a zörej, a tüntetés, ami rövidre hirtelen által Zembla csatlósa, Tochel. — Még mindig győződve arról, hogy a mögött van a hiba?"


"Egy átmeneti visszaesés, de nem kudarc. De a folyamatos romlása, a idő azt mutatja, hogy más állomás nem működik tovább. Igen, az övé, biztos benne, hogy Nick Carter volt valami köze hozzá. Nem tudom, hogy rájött ih helyét, de ő is rájött, hogy a Maja templomot. A gmu-ban, a fenébe is, sikerült teljesen elpusztítani az egót.


"A jelentések szerint egy nő..."


Zembla megvetően mosolygott. "Adj Carter a lehetőséget, hogy a barátnője kezelni ezt a romantikus, mint egy piknik a szex klub . De ez a vihar, soha nem éri el a szigetet. Ha pedig valami csoda folytán túléli, akkor semmi sem fogja megmenteni. A többi állomás nem volt felkészülve egy ego támadás, így készítettünk!


Bozont boot hallottam. Hirtelen, egy egyenruhás férfi megjelent a folyosó végén. Ego szájából esett ki a végrehajtás zászló, amint elérte a puskát. Tamara, én pedig ösztönösen megfordult. Mi lőttünk, gondolkodás nélkül. Egy gawk belépett a gmu torkát, csak úgy, mint sikoltozni kezdett, a másik kiütötte a gmu szeme. Nem tudom, ki van hol. Esett hátra, a puska, a zaj, a földre. Vér permetezett mindenhol. Azt sem tudtuk, hogy érintse a talajt; már megint költözünk. Egy szót se velünk, együtt dolgoztunk, mint egy jól képzett csapat.


Mi berontott a szobába. Ezek a revolverek voltak okádja a tüzet, még mielőtt az ajtó teljesen nyitva van. Egy döbbent kifejezés, Odin körül, az őr megragadta a kezét, majd elesett. Tamara megpördült, majd behúzott egy szép lyuk a második őrszem, amint felemelte a fegyverét. Egy technikus összeomlott, a másik lassan süllyedt, hogy a térdét. Gyors, mint egy párduc, Tohel leverte a vastag fából készült a szék. Alkatrészek, szerszámok elrepült. Ő húzta Ezredes Zembla a borító mögött. Ego 357-es Colt kezdett köp tüzet. Az utolsó két technikus, döbbenve, illetve ellenjavallt a támadás, kúszott fel a nyitott ajtón. Mindketten késő. Tamara célba vette, majd halálosan megsebesült, ih, nekik esett.


Lebukott, hogy elkerüljék a Tohel lövései. A revolver üres volt. Ego dobta Tohel majd megragadta a kezdete a második. Tochel lebukott, majd a fegyvert becsapta a szekrény mögé. Zembla támadt rám, mint egy őrült. Úgy ugrott a szék, mintha egy akadály leküzdése. Mint egy tigris, ő ugrott előre, majd leütött a lábamról. Mi a földre esett össze. Az ujjak nem volt ideje, hogy összeszorítom a ökölbe. De a második revolver volt, kiütötte köré az ujjaimat, a harmadik csúszott ki a dublett a hőt a festék. Zembla kemény koponya csapódott az állkapcsom, súrolta az orra, ami vérzett körül, s az ujjaim ásták be magukat az ego haja alatt a kendőt. Az ököl emelkedett, majd visszatért a gmu javára. Ő kuncogott az elégedettség, amikor meghallotta az orrát szünet. Ego bőr, hús szakadt szét. Vonyított, ami fájt. Egy gyors szemét, elfordította a fejét, hogy megmentette őt. Egyébként, a halálos csontmaradványok volna áttört az ego agya.


Az ego reakciója volt egy csontos térd, hogy az életem. Megpróbálta megfogni a lábát, amely nem tartja fel. Kivonultunk az egyik a másik felett. Mi, Tamara, valamint Tokhel nem mer lőni minket. Ezek azonban megint kirúgtak, egy másik közelről, anélkül, hogy nekünk egyetlen találatot. Zembla még be akar törni a szalagok vagy a lábam. Minden törzs az enyém az ego a védtelen ágyék. Azt hittem, hogy én öltem meg. Hallottam, csak érzem, hogy remeg. A következő, második, Tohel lőtt a sanctifications. A szoba sötétségbe burkolóznak, majd a sötétség Zembla kiszabadult, aztán eltűnt.


Egy sziréna siránkozott. A hang szinte elveszett a ordít a vihar. Tamara pedig mennék ki véletlenszerűen. Zembla, valamint Tochel nem. Tudták, hogy az épület kívül-belül. Ih bozontos hallottam a folyosón. Elmentek. A idegesen kotorászott keresztül követelte a fegyvereket. Egy revolver talált rá. Volt még egy dugóhúzó, volt-e betöltve. Úgy érezte, hogy egy kéz, az a száján. Tamara. Mi vándorolt ki a folyosóra.


Kint, az udvaron meg a házak mögött, Zembla emberek azért jött, hogy életét. A sziréna továbbra is a fal, az ajtó kinyílt, a két halálos villog a tűz jött olyan gyorsan ránk. Lelőtték a reuma. Úgy érezte, hogy egy erős visszahatás, de éreztem a csípős puskapor szagát. Nem tudom, ha ez a hit semmit, de nem voltam nagyon boldog, hogy megtudja, volt egy revolver töltve. Mi szaggatott le a folyosón, majd ki az udvarra. Éjjel lehetett hallani sikolyok körülöttünk.


Futottunk. Néhány kiáltotta dühösen, mások izgatottan, s ez által felerősített a taposás a csizma. Odin körül Zembla emberei megbotlott, majd a földre esett. A golyó az ajtón, megtölti a levegőt a repesz vezetni. Mi futottam, hogy az ajtó a folyosó végén. Tamara, rémült, de elhatározta, futott mögöttem, s nyögés.


Elfogyott az ajtót, majd be a külső udvaron. Ők nem is kívánhattam volna jobb cél. A hang, a futó lába kísérte pattog a lövéseket. A belsejében, a tűz állítani, amilyen hirtelen elkezdődött. Mi a hirtelen rohant az egyetlen menedék láttuk, hogy egy halom törött fa láda. Voltak köré épült, vastag deszka fém pántokkal volt szállítására használt érzékeny elektronikus berendezések. Ők halmoztak fel, hogy szolgálja, mint a gyújtós. Lövöldözés ordított, s a golyók a földbe csapódott mögöttünk, mint mi galamb kétségbeesetten között láda.


Egy város golyó szakította át a rögtönzött rejtekhely. Ő húzta le Tamara. Az első két ember a közeledő sereg volt túl türelmetlen, hogy legyen óvatos. Két lövés, aztán leesett a hó. Elkezdett mozgó láda, mint egy őrült, hogy megerősítse a védelmet. A vastag táblák szívódik fel a golyókat. Csak egy bosszantó közvetlen találat tud megütni minket most, mert ha nem volna mászni a ház körül mögöttünk. Felnézett, de nem látott senkit a windows. A környező emberek locsoltak minket vezet, mint ha a fegyverek kerti tömlő. Nem számít, melyik irányba nézett, túl sok az ember, hogy elkerülje. Pedig csak egy pár kört maradt.


Hirtelen, mindenekelőtt a zaj, hallotta a hangot, az elektromos önindító. A helikopter rotor kezdett forgatni, nagyon lassan. A glass cockpit, látni lehetett a sziluettek két férfi. Egy harmadik ember, egyedül körül az őrök, volt, sietve fényképezés a helikopter leáll, majd kötelek minden oldalról. Csak egy gawk maradt a revolver. Elvette óvatos, célja pedig elérje a célt. A sentry felsikoltott, majd elkezdett rángatózni. Azt kiáltotta olyan hangosan, hogy a lövéseket megállt egy pillanatra, mint mindenki csodálkozva nézett rá.


"Tamara, adj valamit, hogy lőni."


"Csak használja a fegyvert." Van még hat golyó van, " mondta, átadta nekem a Makarov .


Megtartotta a 22-es Pepe magának. Az a tény, hogy ő nem habozott, hogy add meg a saját revolver volt, egy gesztus, soha nem felejtem el. Bámult a helikopter. A hajtómű teljes erővel, hogy felmelegedjen. "Össze fognak ütközni, a vihar miatt."


"Talán, de nem lehet tétlenül nézni. Meg akarnak szökni, de ha sikerül, akkor minden kezdődik előlről. Rosszabb, elhagyták a távadó, valamint hallottad, mit Zembla mondta róla.


"De azt hittem, hogy a szobában volt..."


"Ez csak egy új alap-ellenőrző rendszer, hogy ők telepítése. Teszünk egy szál, de elkezdődött a második adó máshol. A dell is, ego várt rá, a másik oldalon a kapu, ahol lehetett látni azok a fények."


"Ez azt jelenti, hogy nem lehet megállítani a vihar néhány óra alatt. Legalább, ha Zembla igazat mondott. Akkor az időjárás soha nem szabályozható újra!


'Igen . A baj az, hogy Zembla általában igaz.


Felvétel folytatódik, mint a helikopter lassan unsteadily lelépett. Ő előre-hátra hintázott. A lövöldözés volt, megálltam egy pillanatra az idő, amikor a pilótafülke ajtaja lassan kinyílt. Az anyósülésen ült, észrevette, hogy Tohel sovány, izmos test. Az ego folyton az ajtó tárva-nyitva, az elején. Volt egy Colt pisztollyal a kezében, ami a kezében volt a bal karját behajlítva, ő mutatott meg nekünk. Kiabált valamit, amit nem értettem. Úgy tűnik, a sír volt szánt Zembla, aki úgy viselkedett, mint egy pilóta. A helikopter megingott kissé megcsúszott az irányt.


"Te szemét! Ő volt árad a harag. — Itt jön, hogy megöljön minket, mint a nyulak!" Ne hajtsa le a fejét, Tamara!'


"Rendben," mondta, a hangja határozott.


Egy másodperc alatt kellett választani. Ha kijutunk a barikád, Zembla emberei fog lőni minket. Ha maradunk, ahol vagyunk, mi lesz a lövés fölé. Frusztráció, harag lett úrrá rajtam, mint a helikopter repült fel, hogy nyalja.


"Rohadt szemetek!" Hallottam magamban morgok. A kezem szigorodtak a fegyvert. Úgy viselkedett, egy elszánt, vakmerő, brusqueness. Leugrott között a láda. Egy éles fájdalom nyilallt a sérült váll, mellkas, mint összefutottam egy nagy fa. Táblák visszapattant, láda esett. A kiugrott a kertbe alatt a közeledő helikopter. Elkapta egy pillantást a Tohel meglepett arca . Ő ösztönösen reagált gyorsan, hála éves képzés. Az ego agy egy 357-es Colt magnum lőtt rám, majd lőtt. A nehéz gawk égett a kezem, majd kitépett egy hosszú lyukat a hüvely. Makarov pisztoly repült körül a kezem, majd leszállt egy pár méterre.


Tochel hallottam a nevetését. "Próbálj meg Ego Carter!"


Levetette magát a fegyvert, gurult, s ügyetlenül húzta az ego alól a testét. A fegyver mennydörgött, megrándult, aztán mélységes újra. A testem, úgy éreztem, volt, hogy két különböző ember. A bal oldalon volt, hogy szinte jobb, mint fájdalmas volt, szinte megbénult; a jobb oldalon rendben is volt, annak ellenére, hogy az új seb. A helikopter rázta meg kissé. Zembla nem tudta tartani az ego, egyenesen az erős szél. Talán az ego is megrendült a lövések. Tohel lőtt, majd a nem fogadott. Ő előre-hátra hintázott, próbálja ellensúlyozni a dobást. Ego hatalmas tompa golyó csapódott a hó mellettem.


Tamara térdelt, ferde a fejét a láda. Az intervallumok között volleys, hogy hallotta-éles kiáltás. Az egyetlen alkalom, hogy láttam őt, ő megrémült. Szinte ösztönösen, lőtt egy harmadik golyó. Meglátta őt egy pillanattal később, amikor Tohel hirtelen összerezzent, mintha guggoló az ajtóban. Ego szeme kidülledt a feje körül. Az ego hangja tette hangokat, hogy nem voltak szavak, de értelmetlen köhög. Köhögött, sikított, majd meghúzta a ravaszt, az üres Magnum. Ő megfeszült, s megborzongott. Aztán lassan felém hajolt előre esett ki a helikoptert.


Tohel a földre egy puffanás. Döbbenve, az ego, az emberek bámultak a feszült csend, mintha nem tudták megérteni, hogy az ih vezetője volt, halott. Az övé csendben ült a jég borított udvaron. Úgy érezte, gyenge émelygés. Az egyetlen hang volt Tamara puha nyöszörgött, majd a hirtelen gyorsulás a helikopter, mint Zembla ugrott fel, majd el.


A émelygett, de nem volt gyenge pontja. Én térden állva, figyelmen kívül hagyva a kockázat, hogy a lövés által az emberek körülöttem. Hajolt előre a szél a helikopter propeller. Makarov volt, hányás, majd rángatózik, mintha a saját életét élni. Az utolsó három golyó süvített el végig a törékeny nyomástartó tartályok. Egy pillanatig attól félt, hogy lőtt volna, túl késő, hogy a helikopter már repül is magas. De akkor a fő csavart kezdődött, hogy furcsa, köszörülő hang. A helikopter zörgött, s zörgött, mint Zembla akart kormányozni. Imbolygott, majd magasba magasabbra felett a hacienda. Aztán egy hirtelen sokk. Elkezdett csúszni lefelé. Valami felrobbant, majd egy darab fém repült felettünk. Hallottuk, hogy egy kis robbanás. A helikopter lebegett mozdulatlanul egy pillanatra. Apró lángok megnyalta a motorháztetőt. Akkor galamb egy nagy arc, majd nekiütközött egy másik szárnya a hacienda fő épület.


Egy szörnyű ütést, a helikopter zuhant le egy szomszédos épület mellett Zembla. Úgy dobták a földre. Darabokat a falnak repült körbe az udvaron, valamint a gerendák, a windows,illetve a falazat. A tető beomlott a hely, ahol a helikopter behúzott egy nagy lyuk. Éhes láng villant magasan az égen. Vele szédülés, ugrott talpra. Nem tört el semmi, de a már sérült orra volt, most vérzik folyamatosan. Lihegve botlott át a ládát megtalálni Tamara. El kell mennünk innen. A tapogatózás kéz megérintette a lágy ívek. Egy pillanatra a lány odabújt hozzám, majd óvatosan futott rajta az ujjaim a szőke haj. Védett egy azóta már lebontották barikád, sértetlen volt.


A lángoló tűz gyorsan terjedt. A ragyogó fény, látta, hogy Zembla megmaradt emberek rohangálnak. Nem volt hová mennem, de nem tudom, mit tegyek. Nem volt szervezet többé. Ih vezetője meghalt, s nem volt célpont. Ilyen körülmények között, akkor kétszer is gondolja meg, mielőtt meghal a hős halála. De ők még mindig ellenség, a veszélyes ellenséget. Ha volt egy esélyt, hogy elkerülje az egész, csak most.


Lefeküdtünk körül a láda, aztán futott vissza a legközelebbi épület. Minden alkalommal, amikor kiugrott az út, majd lebukott, amikor valaki szaladt mimmo. Ki a levegőt, rohantunk vissza, mimmo égő fő épület. A mosoly Tamara ajkai azt mondta, hogy gondoltam, ugyanúgy, mint neki. A lángoló tűz, Zembla utolsó adó elpusztult, majd befordult a fémhulladék.


Egy csoport férfi talált meg minket a bejáratnál, majd tüzet nyitott. Golyó süvített el fenyegetően körülöttünk, megrázó, a tégla, a fal mindkét oldalán minket. Mi lebukott a kapun, becsapta az ih mögöttünk, futott le a széles, macskaköves úton. Az üvöltő sípot a jeges szél lisztlángot, pattog a tűz, a nyikorgását összeomló épületek mögöttünk. Olyan volt, mint egy szimfónia a pokol.


Mi volt az alján egy dombon, s most kénytelen wade-nek a magas halmok a sziklák. Egy heves vihar miatt Tamara a lábáról többször is. Ő segített, hogy a lába által Ay, aki azonnal leesett a csúszós, jeges úton. Aztán folytattuk utunkat.


Lihegve, végre elértük a védett öbölben a csónakház. Csak azt gondoltam, hogy a hajó hogyan kell mozgatni. Ott volt egy hajó, ha túl akarjuk élni ezt. Belökte az ajtót. De az nem engedett, én pedig nem volt ereje, hogy üsd ki a vállát, de aztán Tamara csendben lövés a zár Pepe revolver.


Egy utolsó erőfeszítés, mi kódolt át a kikötőbe. Volt egy hajó. A csillogó tíz méteres cirkáló yacht verte vadul, mint egy hasznosítani csődör. Megy ki a tengerre nem tűnik biztonságosnak, kockázat nélkül. A yacht épült, hogy suhan át a hullámok, nagy sebességgel, de ez a vihar, akkor könnyen felborul a nehéz dagad a leplezetlen csónakház. De az utolsó dolog, amit csinálni akartam, hogy maradjon a szigeten.


Tamara kinyílt a nagy ajtó, s kibontotta a köteleket. Ő kotorászott a műszerfal alatt, majd előmelegített, hogy a motor. Az izmok fájt az egész testem. A férfi futott a csónakházban. Hallottam a kiabálást, majd lövés. Őt nyomta meg a start gombot. A motort, tüsszentett, huhogott, majd morgott, hogy élet. Ő volt homályosan tudatában annak, hogy a kezem ösztönösen nyúl a gázt. A morgó lábunk alatt vált erőszakos megdobban. A yacht repült körül a csónakház, valamint a patak, mint az első férfi tört be a hátsó ajtón.


Kint az öböl, a durva hullámok a mexikói-Öböl, Panama ütni minket. A sebessége csökkent, míg a vadászgörény sebessége meghaladta a három csomó. A tenger volt a forrongó tömeg, fehér hab, hogy rose lassan vízszintesen felettünk. A hajó nem volt ideje, hogy megforduljon. Az íj volt eltemetve, s lebegett a másik oldalon a hullám. Víz kétségbeesetten rohant az előre fedélzeten, majd a háztető. Túl gyenge volt ahhoz, hogy tartsa a hajót. A vér patakokban folyt le a karom, majd le az orrom. Otthagytam a vezetés. Neki, úgy éreztem magam alá. "Irányítani" - mondta, szinte unintelligibly. "Tamara, a volán mögött. Nem tudom... A tátongó sötétség eszméletvesztés zárt rám. Vett egy utolsó pillantást az égre mosolygott. Az időjárás megváltozott.


14. fejezet


Azt álmodtam, hogy volt egy függőágyban fekve. Az izgalom ringatott szelíden oda-vissza. Az övé volt kinyújtva, cipő nélkül egy zakót a feje alá, ahelyett, hogy egy párnát. A hajón ült mozdulatlanul a csendes gép. Egy könnyű szellő fújt, a nap meleg volt.


A második benyomásom az volt, hogy még mindig álmodik. Nekem is volt egy ilyen csodálatos erotikus álmok, hogy mindig úgy tűnik, hogy véget, amikor a dolgok kezdenek jobban érzed magad csalódott a reggel. Tamara volt dőlve a hátsó korlát csak a melltartót, bugyit. Ahogy a hosszú, karcsú lábai kinyújtva a fedélzeten, a dekoltázsa ívelt, a melle kidülledt, s az arca ferde fel, hogy a fogási annyi nap, mint lehetséges, ez érzéki látomás, hogy szeretem látni, az álmaimban. De ő volt az igazi, valóságos, mint a nap! Nagyot sóhajtott, aztán behajlított karját. A fájdalom igazi volt, túl. A sel az őszinte. A csónak a víz a kék víz. A tenger nyugodt volt az ég káprázatos volt egyértelmű. "Helló," Tamara mondta mosolyogva. Felemelte a kezét a szeme blokkolni a fényes nap.


"Helló," kuncogott a reuma. "Sodródunk."


"Elfogyott az üzemanyag."


'Ó.'


"Néhány perccel azután, hogy elvesztette az eszméletét, a motor doromboltál, majd megállt. Semmi mást nem tehetek.


Nem, természetesen nem.'


"A jelenlegi minket a partra, pár óra múlva."


"Mi lesz elfoglalva. Egy kis pihenés nem ártana nekünk.


"Én is azt hiszem," mondta. A lány hátrafordult a fejét újra. "Túl meleg ezeket a ruhákat, s azt akarta, hogy menjen ki a napra. Remélem, nem bánod."


"Ki ez? Soha!'


A tekintete csúszott át a tiszta türkizkék tenger, a ködös part a távolban. Panama ragyogott a fény, a tenger még mindig. Érezte, hogy a csend. Nem volt egy kis szél. Egyetlen állat zörrentette meg a kusza fű, nem hallottam egyetlen hang keresztül a sűrű smaragd erdő. Túl korán. A folyók, csatornák még eldugult vastag tömegek a jég. De a jég hamarosan rést törni. Olvad a hó a hegyekben okozhat átmeneti árvíz itt is, ott is, de a jövőben. Ember-állat még mindig döbbenten, próbál menekülni a hihetetlen borzalmak által létrehozott Zembla van zsarnoki vihar. Később kezdődnek, gyászolva a halott rokonok, illetve a start újjáépíteni házaikat. De majd később lesz...


Fújt a meleg, illatos levegőt, s odatette a lábát szilárdan a fedélzeten. Volt egy nagy mosollyal az arcomon. "Ez volt az, amiért érdemes harcolni."


Tamara rose a bágyadt grace. Odajött hozzám, majd óvatosan csomagolva a karjait a nyakam köré. Ujjaival megragadta a gombok, a blúzomat. A keze lecsúszott a mellkasomat.


"Vége az izgalmaknak", mondtam. "Nem kell aggódnod."


"Még soha nem kellett ezt csinálni, Nick, de én imádom."


"Amikor elérjük Panama utunk majd eltérnek. Amíg ...'


"Nem," - suttogta sajnos a fülembe.


"Megvan a saját felelőssége, én is az enyémet, pedig soha nem fogjuk megváltoztatni a segítségével a többi. Minden rendben volt, s lesz, míg eljutunk a Panama."


"A hajó sodródik."


— Semmit nem tehetünk ellene.


"Kivéve, hogy addig jó, amíg még lehet."


Megcsókolta nagyjából húzta ki neki, majd a kemény, rugalmas test.


Tévedett. Az izgalom nem volt még vége.


A könyvről:


Minden azzal kezdődött, hogy egy rövid rádió által fogadott üzenet BALTÁVAL ügynök Mexikóban. Most Nick Carter volt, hogy az utat a sűrű dzsungel, Nicaragua, amelyeket az úgynevezett Moszkító-Parton. Az ego ostromolták a szúnyogok, mérges kígyók, elviselhetetlen Savchenko. Ego utazás brutális volt, de meg kellett találni egy ősi Maja templomot. Ezredes Zembla központja volt található ott. Ez pedig lehet, viszont Közép -, valamint Dél-Amerikában a sarki régióban. Ahogy a hideg fenyeget törni, Nick is meg kell győzni az orosz KGB ügynök Tamara Kirova, hogy Amerikának semmi köze ehhez a pokoli rendszer.


De az Ezredes Zembla sikerül feléleszteni a jeges rémület. Aztán Nick Carter lesz szükség, hogy az lehetetlen...


Tartalomjegyzék

2. fejezet


3. fejezet


4. fejezet


5. fejezet


6. fejezet


7. fejezet


8. fejezet


9. fejezet


10. fejezet


11. fejezet


12. fejezet


13. fejezet


14. fejezet


Nick Carter


A gyilkos: a Kód neve Keselyű


Nick Carter


A gyilkos: a Kód neve Keselyű


Elkötelezett, hogy az emberek a titkosszolgálat, az Egyesült Államok


Az első fejezet.


Megnyalta száraz ajkát a vastag nyelve pedig squinted a nap fölött. A szája íze volt, mint a régi papír, és ott volt egy unalmas, de kitartó zúg a füle.


Lehetetlen tudni, hogy pontosan mennyi ideig feküdt eszméletlenül a szélén egy kicsi, vézna tüskés bokor. Mikor az első jött, ő nem emlékszem, hogy hol volt, vagy hogy hogyan került oda. Akkor látta, hogy a sodrott, csillogó tömeg roncsok, Mooney kis gép zuhanni kezd, mint egy sebzett sas ki a felhőtlen égen. Félig törött csík fém - a maradék egy erőszakos hatás - rose csak harminc méter fölött a barna fű a veld, majd vékony wisp a füst még mindig vontatott eget. Most már emlékszem, hogy úgy dobálta a gépet, amikor a földre esett, majd nem mászott el a tomboló lángok. A helyzetben az a nap, tudta, hogy több óra telt el azóta, hogy a reggeli baleset.


Nagy fájdalom, nehézség, nem kényszerítette bele ülő helyzetben érezte, hogy a forró fehér agyag a combokat keresztül a szakadt khaki nadrág. Az ing körül, a bokrok viselt kapaszkodott a hátamba, az illata, a saját teste tele van az orra. Emeli a kezét, hogy megvédje a szemét a napfény, úgy nézett ki a magas oroszlán fű, amely most úgy tűnt, hogy nyúlik a végtelenségig, minden irányban, megszakított csak a gyér zöld egyetlen esernyő akác fa. Semmi jele nem volt civilizáció, csak egy hatalmas tengeri fű, fák.


Rezsi, egy keselyű költözött csendben, körülötte, de pirouetting. Az árnyékát a földre előttem, a madár hung megszállottan, figyel. A zúg a fülem még hangsúlyosabbá vált, de eszembe jutott, hogy nem volt a fejemben az egész. A hang érkezett a helyszínre. Ez volt a hangja száll.


Arra összpontosított, hogy a roncsok közül. Aztán egy keselyű meg egy raj repül emlékeztetett arra, hogy Alexis Salomos a gépen volt velem - ő vezette ego, amikor a probléma jelentkezett. A szeme összeszűkült, de nem látott ego közelében a helyszínen.


Ahogy ott álltam fel gyengén, azt találták, hogy a lába merev. Az egész testem sajgott, de nem úgy tűnik, hogy minden csontja eltört. A hosszú vágás a bal alkarján volt, már szépen gyógyul, de a vér már megszáradt. Úgy nézett komoran a kiégett roncsok közül. Meg kellett találnom Alexis, hogy ha még életben volt.


A zúgás a legyek nőtt hangosabban, ahogy közeledett a gép hull. Lehajolt, majd belenézett a taxit, de nem láttam a barátja. Felfordul tőle a gyomrom. Akkor, amikor a héj körül volt az első a roncsok közül, mimmo elszenesedett a propeller, s egy gyűrött darab törzs, a hirtelen megállt.


Alekszej teste feküdt egy groteszk halom vér körülbelül tíz méterre. Ego is kidobtak, de nem, mielőtt ego gép lezuhant. Az első ego fejét, arca volt facsart ki üti a gép szélvédő, úgy tűnt, az ego nyaka törött volt. A Svédek ' ego, cafatokra tépte, s agyonázott az alvadt vér. Nagy barna legyek tartozó ego testet, tele a lila is, azt mondták. Kezdett elfordulni, úgy éreztem, hogy kicsit beteg, amikor mozgást láttam a magas fűben mögött a holttestet. A foltos hiéna közeledett lassan, tisztában van a jelenlétét, de túl éhes, hogy érdekel. Amíg az ego megjelenése volt még, hogy a rögzített az agyamban, a hiéna zárt a kis távolság maga a testet, majd megragadta a kitett hús Alexis Salomos ' számítások, tépi le egy darabot.


"Vissza a francba szabó!" kiáltotta a fenevad. Felvette egy darab égett a fa, s odadobta a hiéna. Az állat mászott át a fű, melyen egy darab véres massza. Egy pillanat, az ego eltűnt.


Lenézett a megcsonkított test újra. Nem is egy lapáttal, hogy eltemesse, ezért el kellett hagyni az ego az állatok számára huszonnégy órán keresztül.


Nos, semmi sem volt képes. Alexis Salomos is halott volt, vagy a nélkül, temetést. A végén utolértek ego ölték meg, ők meg majdnem engem is. Legalább ezen a ponton, azt valahogy túlélte. De a legnagyobb próbát a szerencse áll előtted, mert övék vagyok, körülbelül félúton Salisbury, valamint Bulawayo, a legmélyebb része a Rodéziai bush ország.


Sétált körbe a roncsot, amíg rejtette el a testem. Röviddel azelőtt, hogy a meghibásodott gépet kezdődött, tüsszögés, köhögés, öt vagy ezer méter, Salomos említette, hogy mi lesz a repülő mimmo egy kis faluban. Körül, amit mondott, úgy becsülte, hogy a faluban volt még a csarnokban ötven-hetven-öt mérföldre délnyugatra. Víz nélkül, de a fegyverek, az esélye nagyon csekély. A luger, valamint bevont kés, amit általában végzett vele maradt a szálloda Salisbury. Egyikük sem lehet rejtve a T-shirt, minden esetben, nem látják, hogy a rájuk szükség ezen a bizonyos út, hogy Bulawayo. Voltam nyaralni illetve pihenni.


Ular dolgozik a FEJSZE, a titkos hírszerző ügynökség az amerikai Kontinensen, de egyszerűen, akik egy régi barát, Athénban, akikkel ő találkozott véletlenül Salisbury-ben. Most a másik ember halott volt, a vad történet ő azt mondta nekem, most már elfogadható.


Elmentem egy közeli domb a termeszek, egy kutya nehéz fehér agyag olyan magas, mint a fejem, sok kémény szolgáló bejárattal. Hajolt erősen ellene, nézett a messze vonalon lázas fák, de próbáltam figyelmen kívül hagyni a zümmögő legyek a másik irányba, a roncsok közül. Három nappal ezelőtt, ő találkozott a Alexis Salomos egy kis étterem közelében Salisbury a telepesek emlékpark. Ültem a teraszon, nézett ki a város felett, amikor Salomos hirtelen megjelent mellette a széken.


"Nick? Nick Carter? " - mondta, majd egy lassú mosoly elterjedt a jóképű, barna arcát. Volt egy négyzetméter állkapcsú, göndör hajú férfi a negyvenes, akinek a szeme feszülten bámult egy fényes fényerő, mint ha látná, hogy a titok az életében. Ő volt a szerkesztője egy újság Athénban.


"Alexis," mondtam, emelkedő kiterjeszteni a kezem. Elvette az ego két kézzel rázta meg erőteljesen, a mosolya még szélesebb, mint az övé. "Mi a fenét keresel Afrikában, szabó?"


A mosolya elhalványult, de első alkalommal rájött, hogy ő nem úgy nézett ki, ahogy az ego emlékezett rá. Segített nekem megtalálni a KGB ember, aki ellopta a dokumentumok fontos, hogy a Nyugat-Athén néhány évvel ezelőtt. Úgy nézett ki, mint ő idősebb, jóval a görény. Ego arcát elvesztette az egészséges megjelenés, különösen a szem körül.


Kérdezte. "Nem bánod, ha csatlakozom?"


"Nem fog megsértődni, ha nem," mondtam. "Kérem, foglaljon helyet. Pincér!" Egy fiatal férfi egy fehér kötényt jött az asztalra, majd mindketten megrendelt Angol ale. Beszélgettünk, amíg az italokat szolgáltak fel, s a pincér elment, aztán Salomos elveszett a gondolat.


"Jól van, Alexis?" Végül megkérdeztem.


Rám mosolygott, de vékony volt arra kényszerült. "Bajban vagyok, Nick."


"Van valami, amit tehetek érte?"


Megvonta a tér vállát. "Kétlem, hogy bármit meg lehet csinálni." Beszélt jól angolul, de egy észrevehető akcentussal. Vett egy hosszú ital a sör.


Megkérdeztem. "Akarsz róla beszélni?""Vagy ez túl személyes?"


Nevetett keserűen."Ah, ez a személyes, a másik. Azt lehet mondani, hogy ez nagyon személyes." Ego szemei találkoztak az enyémmel. "Valaki meg akar ölni."


Az övé, nézi az arcát. "Biztos benne?"


Egy fanyar mosolyt. "Hogy benne, vele kellene lennem? Athén, egy lövés egy puska betörik egy ablak, majd átadja mimmo a fejét egy pár centire. Szóval értem én a célzást. A beru nyaralás, hogy látogassa meg az unokatestvére itt Salisbury-ben. Ő egy script-kereskedő, aki emigrált, itt tíz évvel ezelőtt. Azt hittem itt biztonságban leszek egy darabig. Aztán két nappal ezelőtt, egy fekete Mercedes majdnem megütött a fő sugárúton. A sofőr, aki húzta fel a járdára úgy nézett ki, mint a férfi, akit láttam korábban Athénban. "


"Tudod, ki ez az ember?"


"Nem," Salomos mondta, rázza a fejét, lassan. "Nemrég láttam séta az Apollo Épület, amikor kémkedett ott egy kicsit." Megállt, s nézett le a sört. "Hallottál már az Apollo-vonalak?"


"Egy olajszállító társaság, nem igaz?"


"Ez igazából, barátom. A világ legnagyobb tartályhajó-line tulajdonában lévő honfitársam, Nikkor Minourkos."


"Ah, igen. Tudom, hogy őt a Minurkosa. Egy korábbi milliárdos tengerész. Egy remete; senki nem látja, hogy az ego ezekben a napokban."


"Ez valójában történik meg újra," Salomos mondta. "Minourkos visszavonult a közélettől, majdnem egy évtizeddel ezelőtt, amikor még viszonylag fiatal. Úgy tartják, hogy tölti a legtöbb idejét a penthouse-ban az Apollo-Épület közelében, Alkotmány Tér, ahol ő irányítja a vállalkozást. A személyes kapcsolatok létre, elsősorban a közel partnerek Minurcos. Szinte soha senki nem kap egy saját közönség vele."


"Nagyon gazdag emberek, úgy tűnik, hogy az érték az adatvédelmi szépen," mondtam, miközben a sör. "De mit jelent az, hogy a Minurk a kísérlet az élet?"


Salomos vett egy mély levegőt, majd lassan. "Hat hónappal ezelőtt, Monurco viselkedése kezdett megváltozni. Ez különösen érdekes számomra, persze, más szerkesztők, mert semmilyen információt Minurkos az izgalmas, fontos, hogy az olvasók az Athéni Olimpián. Megjegyzés: ha Minurk, aki mindig maradt a politikától, kezdett nyilatkozatot a döntés ellen junta Athénban. Hirtelen bejelentette, hogy a vezetők a ezredesek ' társadalmak gyenge szocialista. Ő azt állította, hogy ők is elárulta, hogy a "forradalom" április 21, 1967. pedig arra utalt, hogy Görögország lenne jobb, ha a helyreállítás a Konstantin, II., vagy más, a csodálat, a személyiség egy új ismerőse hallottam. Utalt a veszélyeket jobb, mint a Tanú, pedig sejtette, hogy egy másik "shake-up"volt arról, hogy mi történik a görög kormány.


"Hát," mondtam, " ez az ember joga van, hogy hirtelen érdekli a politika, ennyi év után. Talán a gmu fáradt költi a pénzét."


"Úgy tűnik, megy tovább. Egy olyan ember, mint Minurkos lehet kapni egy csomó barátok. A tábornokok ezredesek jön


a penthouse-ba, majd vissza, de nem beszélnek arról, hogy a látogató a nyomja meg a gombot. Azt beszélik, hogy a Minurk a finanszírozás egy privát sereg egy erre a célra épített tábor észak-Görögország egyik táborban, a Mykonos, egy sziget az Égei-Tengeren.


Végül a mostani eltűnése Ezredes Demetrius Rasion. A Minurkos uralta újság arra a következtetésre jut, hogy megfulladt, miközben utazás hajóval a Piraeus, de a holttestét nem találták meg. Nickor Minurkos most indít egy nagy kampány, hogy cserélje ki Rasion egy ember a saját maga választotta, fasiszta nevű Despo Adelphia. A junta nem akar Adelphia, de az új nemes vezetők félnek a Minurka, valamint az ego, a barátok, az ellenség főhadiszállására."


"Ez egy érdekes helyzet", elismertem, " de úgy gondolja, hogy a Minurcos indít kampányt a terror az ötlet, hogy egy véres puccs?"


"Ez lehetséges. De vannak más megoldások is. Vannak új arcok, hogy nincs senki az újságírók látott, mielőtt jön-megy szerte a penthouse tetején Apollo; egy Minurkos még mindig bujkál. Azonban észrevettem, hogy az egyik új arc tartozik egy görög-Amerikai nevű Adrian Stavros."


A szemeit kissé Salomos. "Stavros Athénban?" Azt motyogta lassan. "Tartja a Minurkos cég?"


"Úgy tűnik. Hacsak ..."


"Hacsak mi?"


"Nos, mivel Minourkos legutóbbi hozzászólások volt olyan karakter, talán nem ő volt az ih forrás magát."


"Stavros átvétele a Minurkos empires?"


Talán az ellen, Minurkos kívánságait, Salomos kitalálta. "Lehet, hogy már volt egy kis puccs, rejtett. Mivel a Minurkos nagyon titokzatos volt, mindig üzletelni keresztül beosztottak, az ego, meg is ölhetnek, vagy elfogták alapján működik az ego nevét, majd költenek hatalmas összegeket, az ego anélkül, hogy bárki észrevenné. Után azonnal azt fejezte ki ezt az elméletet a szerkesztői, az első kísérlet történt az életemben Athénban."


A nyugtalan nézd vissza ego szemében. Eszembe jutott a BALTA fájl arról, hogy Adrian Stavros, majd rájött, hogy ő képes volt egy ilyen manőver. Stavros tartott plakát tüntetések a Yale Egyetemen, mint egy diák. Aztán lett benne egy radikális bombázza a CIA irodájában, később pedig kísérletet tett az élet egy szenátor. Megszökött a karmai közül az FBI, a CIA, eltemette magát valahol Brazíliában, ahol ment, hogy követett el súlyos bűncselekmények, mint a csempészet, gyilkosság. Mivel kevés bizonyíték ellene az Egyesült Államokban, az Egyesült Államok nem próbálja meg, hogy visszaadja neki. De volt, hogy figyelik Brazíliában.


"A férfi, aki megpróbálta elgázolni itt Salisbury-ben?" Megkérdeztem. "Látta, hogy jön ki a penthouse az Apollo Épület?"


"Igen, Nick," Salomos mondta. Lassan kortyolgatta az utolsó, a sör pedig úgy nézett ki, mint a hibiszkusz borított kertben le a hegy felé, a város. "Kétségbe vagyok esve. Egy másik unokatestvérem, aki él, a városon kívül Bulawayo, megkért, hogy látogassam meg röviden, amíg ezt át. Az ő egója elfogadta a meghívást. Egy bérelt gép várt rám a reptéren. Én is repülni fog nen, mint hivatásos pilóta, élvezd az utat. Úgy értem, ha azt felejtsd el - " volt egy rövid csend, majd rám nézett. "Nick, nagyon hálás lennék, ha eljönne velem Bulawayo."


Tudta, hogy Alexis Salomos nem kérném, ha elkeseredett volt a félelem. Meg még egy pár napot, mielőtt újabb megbízást kaptam David Hawke, a titokzatos igazgatója AX.


"Mindig azt látom, hogy a Bulawayo Hotel" - mondtam.


Alexis átélte. "Köszönöm, Nick."


Két nappal később, a felszállás. Salomos tapasztalt pilóta volt, de úgy tűnt, hogy a repülés vége vad Rhodesia lesz eseménytelen, de kellemes. Salomos repült alacsonyan fekvő hogy észre ritka, vadon élő állatok, érdekes topográfiai jellemzői a bozótban. A repülés tűnt, hogy emelje fel a Salomos ' szellemek, pedig nagyon úgy nézett ki, mint a régi. De a délelőtti, körülbelül félúton Bulawayo, a nyugalmat, a reggel rémálommá vált.


Mooney kicsi, normál kétüléses gép köhögött. Először Salomos nem érdekel, de akkor még rosszabb lett. Ez megoldja a kutatási problémák egy kis motor, de ez csak a dolgok még bonyolultabbak. Elvesztettük magasság kezdett széles körben útjelző táblák.


Salomos megesküdött, hogy a görög, majd az arca elsápadt. Vizsgálta a testület, majd rám nézett. "Az üzemanyagszint-mérő azt mutatja, teljes egészében," kiáltotta a tele motor. "Nem az eredeti helyéről ma reggel." Ő kopogott az üvegen, amely az érzékelő, de nem történt semmi. A tű maradt a levelet F.


"Elfogyott az üzemanyag," mondtam incredulously. Ez rossz hír egy repülőgép, különösen kicsi.


"Nem igazán, de gyorsan csökkenő," Salomos azt mondta, hogy a Muni be ideiglenes meredek tervezés, küzd az ellenőrzések. "Ez a gép megsérült, Nick. Az érzékelő fagyott volt a hely, de a tankok majdnem üres volt, amikor elment.


Ezt kellett volna tenni a cél érdekében ."


"Jézus, hogy" én motyogta. "Lehet, hogy a növény egy ego?"


"Nincs reptér itt," mondta, hogy tartsam a gép, magába fordult. "De meg kell próbálnunk, hogy a föld egy nyitott veld - ha tudom tartani az ego fog szerint a tervezés terv."


"Van valami, amit tehetek érte?"


"igen. Imádkozzatok." Alexis nézett rám. "Sajnálom, Nick."


"Nem baj", mondtam. "Csak a növény ezt a dolgot." Nem is kérdezd meg tőle, mi a gond. Nem volt idő. Hajóztunk le egy meredek lejtőn, hogy egy füves veld.


A motor köhögött, majd felszisszent, aztán elakadt a jó, mint láttuk, az egész szállodában, valamint rohan felénk. Neki, úgy döntött, hogy vége. Nem úgy tűnik, hogy bármilyen ésszerű elvárás, hogy túléljük.


Ötszáz méter, le is mentünk, mint egy törött szárnyú madár. Háromszáz. Az akác fák csúszott alattuk. Száz. Salomos arca merev volt a feszültség, de a kezei meg voltak bilincselve megpróbálja irányítani. Aztán volt egy mozgalom, a fű pedig tövisek nyaktörő sebességgel, a szárny volt, szakadt az egy ág egy sodrott fa, a gép, az utolsó pillanatban, kissé felemelte az orrát, aztán csúszott oldalra. A hatás ütött minket vissza, hogy a gép elején. Volt egy reszelős hang, egy nyikorgó fém, majd egy hangos puffanás az üveg, majd a holttesteket verést a kis kunyhóban. Aztán jött a végső vészleállító: az ajtó kivágódott, s a test repült tetőtől talpig a fűben, mielőtt ropogó, bele a kemény földre.


Nem emlékszem, hogy bármi mást kivéve. gyötrelmes mászni a fű, ösztönösen távolodik a gépet, majd egy robbanás a hang pattogó lángok valahol mögöttem.


A második fejezet.


Megpróbálta ellökni a memória a baleset el az esze, erősen támaszkodott, a nehéz agyag egy magas termesz patch. De nehezebb volt megszabadulni a megjelenés Alexis Salomos ' arc, amikor azt mondta, hogy repülni Bulawayo vele Salisbury-ben.


Még mindig hallottam a kitartóan zümmögő legyek mögött a csillogó fém hajótest a tönkrement gépet, de próbáltam nem odafigyelni. Ő középpontjában ismét a távoli vonalon lázas fák a füves horizont. Valahol éreztem, hogy a láz a fák néha jelentett a jelenléte a vízben. De azok a fák, nem abba az irányba kellett volna, hogy elérje a falu.


Úgy érezte, felelős Salomos ' tragikus halála. Bízott bennem a védelmet, de az övé nem volt képes, amikor szüksége volt rám. Várta a tanácsot, de nem láttam előre a veszélye, hogy egy kis gép. Különben is, bűnösnek éreztem magam, mert nem teljesen bízom az ego a hihetetlen történet. Azonban az ego véres hulla volt egyértelmű bizonyíték arra, hogy legalább egy részét az ego elmélet helyes volt. Valakinek az ego halála. Hogy ez a személy volt, hema, valaki, aki élt a tetőtér felett az Apollo irodák Athén, még kérdéses.


Elkapta mozgalom sarkából a szeme fordult felé az egyik kijárat körül a termeszek patch. Egy kis fényes zöld sárkány csúszott ki a gyűlés nem messze, a bal kezét, de úgy tűnt, hogy nézz rám elszántan. Ugrott vissza. Nem tudtam, hogy a kígyók vette fel tartózkodási a termeszek halmok. Volt egy zöld mamba, az egyik a három legveszélyesebb kígyó a világon. Abban az esetben, ha egy falatot, az áldozat képes lesz járni három lépések között maga a hüllő, mielőtt a harag megöli. A mamba, hogy jelenleg képzett volt a tartományban, csúszik egy közeli lyuk.


Megbotlottam a roncsok közül, mint a pulzusa lelassult. Körülnézett egy pillanatra, majd talált egy éles vasdarab körülbelül egy méter hosszú, a földön. Egy szál nagyon éles. A bemásolás egy darab fa keret, részben elszenesedett, a szakasz, a törzs, a bukott ego osztott két darab egyenlő hosszúságú osztott egy széles patak repesz, ami a pálcák zsebkendőjével, hogy egy kar a rögtönzött kést. . Felhúzott a nyers fegyvert be az övet, anélkül, hogy visszatekintve a roncsok felé a fák között.


Nehéz volt, hogy csak úgy keresztül a vidéken. A magas fűben, s a tövises bokrok megrángatta a ruhákat, tépte a húst, mardos, majd visszatart. Egy orrszarvú madár rikoltott rám a közeli akác fa. Találtam magam kiszámítása a túlélési esélyeit. Rengeteg módja van, hogy meghal, s minket, Odin körül őket, nem kellemes. Ebben a fűben, egy személy lehet belebotlani egy oroszlán, mielőtt ő látja. De általában kis lények okozzák a legtöbb bajt: a kígyók nem nagyobb, mint egy emberi ujj, skorpió, valamint a kullancsok üregi mélyen a bőr alá. Ha találsz vizet meginni, akkor válhat fertőzött máj métely, valamint más paraziták, hogy enni egy embert belülről kifelé. Ha elkerülöd, akkor is megtámadta a szúnyogok, sárga láz vektorok, valamint a malária.


Amikor végre elérte a fák, úgy találta, csak a maradványait egy tavacska. A hely száraz. Ott volt, vastag, fekete sár közepén, majd kinyomtatott sok állat patái pedig kör kerülete az oldalon.


Ő nekidőlt a zöld csomagtartóba egy közeli fa pihenni az árnyékban. Elvesztegettem az időt, energiát, hogy jön ide. Abba az irányba, hogy a legközelebbi falu, hogy Salomos említette, hogy a gépen a kilencven fok az a tanfolyam, ami idehozott. Séta a forró nap gyengült, még több. A szája olyan volt, mint a cserzett bőr. Ő emlékeztetett a termosz hideg vizet, hogy Salomos hozta a gépet. Úgy látták, az ego, mint egy zúzott henger a roncsok között; a tartalmát szárított fel a tűz. Próbált nem gondolni a trópusi nap fölött, vagy a szomjúság a torkát, majd elment.


Lehetett egy pár órával később, amikor rájöttem, hogy nem megy minden további nélkül többi. A lába remegett, a gyengeség, illetve a tüdeje, hogy beszippantsa a hosszú, rekedt levegőt. Meglátta egy halott fa törzsére, részben az ego, a gyér árnyékában egy közeli tüskés bokor, csak pár méterre előttünk. Leesett erősen a talajra, majd nekidőlt egy fa törzsére. A folyamat nagyon ül, a megkönnyebbülés, a fizikai megterhelés, amikor séta, hozott örömöt.


A szemem csukva van, de ő figyelmen kívül hagyta a fájdalom. Próbálta elfelejteni a kis izmok, a combok, illetve a rovarcsípés az arcán, a kezén. Kellett egy kis szünet, hogy értem. Pokolba minden más.


Ott volt egy hang a bokorból.


A szemhéjam fölszállott nyitva. A hibát? Ő is belenézett a magas fűben, de semmit sem láttam. Biztos csak képzelődtem. Behunyta a szemét, újra, de a hang jött megint.


A szemét kinyitotta ezúttal gyorsabban. Nem volt kétség; ez a hang, egy emberi hang. Nem sértette a fülét, majd hallottam egy ágat reccs.


"Ez már valami!"


Aztán a hang egyre állandó, illetve különböző. A két férfi beszél egy nyelvjárás még sosem hallottam korábban.


"Jó napot!" A sikoltott körül az utolsó erejét."Itt!"


Egy másik pont, láttam ih fej felé a fű. Fekete fej, khaki ing. Amikor megláttak, a hangjukat nőtt hangosabban, mind úgy tűnt, hogy ugyanaz a személyazonosságát.


Megnyugodott egy kicsit. Volt, hogy egy nyalást, rosszabb volt, mint gondolta. Biztos van egy falu valahol a közelben, vagy legalább egy úton. Férfi jött ki a fű, majd rám nézett. Voltak, magas, karcsú, de komor.


"Helló," mondtam. "Van valami a víz?"


A két férfi egymásra nézett, majd vissza rám. Aztán jöttek mellettem állt örökre. Nem próbált felkelni. "Vizet" - mondtam.


Voltak öltözve, nagyon kopott Nyugati ruhát viselt, házi szandál. A magasabb, az a két hegyes a lábam, s egy pillanat múlva, lehajolt, s kikötődött a cipőm. Mielőtt őt is megkérdezte, hogy mit csinál az, aki elvette, s mutatta, hogy a társa. Az a személy, aki tartott a cipő ellenőrzés volt egy nagy, széles sebhely futó átlósan az arcát. Egy másik viselt, egy kis tükör a felpuffadt lebeny a jobb fülét. Mindketten voltak késeket a övek-machete - pungs.


A magas beszélt, hogy a másik, aztán rájöttem, hogy ő beszélt a Szuahéli. "Mzuri sana," mondta, mosolyogva, utalva a balett papucs. Folytatta a Szuahéli. "Szerencsés nap ez a mai."


"Figyelj rám" - mondtam gyengén.


Figyelembe sem vettek. A magas férfi lehajolt, s kibontotta a második boot. Próbáltam, hogy húzza a lábát, de ő csak nevetett, majd rám nézett, majd meghúzta a másik cipő alól nem. Ő rúgta ki a bántalmazott szandál, s húzta a balett papucs, nem zavar, hogy bekötni a cipőfűzőjét. "Savasawa!" - mondta a társa, teljesen figyelmen kívül hagyva engem.


Hirtelen rájöttem, hogy ezek az emberek nem lesz a megmentője. Felmerült bennem, hogy lehet, hogy rosszabb, mint volt, mielőtt ih megérkezett volna, ha nem számít a túlélésre.


"A cipő jól illeszkednek." Ez volt a legmagasabb.


A másik nem élvezi a helyzetet. "Mit gondolsz, ezek a balett papucs? - Nem azért jöttünk, hogy vele együtt?"


"Ez az első alkalom, hogy láttam ego," a magas-mondta. "Lehet kapni ego nadrág. Ha van egy táskát, meg fogjuk osztani a tartalmát."


"Nem igaz, hogy elviszed a balett papucs," a tükör-felékesített ember motyogta.


A magas férfi felém fordult. "Vedd le a nadrágod," elrendelte, még a Szuahéli. Ego szeme sárga, vörös csíkok voltak, vékony hegek minden arcát, hogy nem volt észrevehető az első oka, hogy a nagy heg.


A kéz pihen a fogantyú a rögtönzött kés, eltitkolni a kilátás. Úgy tűnt, hogy szerettem volna használni. A férfi a kificamodott fülcimpa vett panga az övéből. Nem volt kétség ih szándékait. Nem tudtak megfosztani egy fehér ember mindent, amit kellett, majd hagyja, hogy az ego él.


"Oké, én leszek a nadrágját," mondtam. Tett szert ereje, de nem akarta kimutatni. "De van, hogy talpra álljak." A bal kéz kiterjesztett felé a magas.


Nézett, Nem disdainfully egy pillanatra, aztán megfogta a kezét.


felemelte a karját durván, majd kirántotta a lábát. Abban a pillanatban, a bal a földön, ő húzta ki a fém késsel a biztonsági öv, valamint erővel szúrta ego közepén az Afrikai.


Ego szeme kitágult a meglepetés, mint a borotva-éles, fém csúszott át a test izom. Ego jobb keze automatikusan megragadta a kilincset, a panga, de ez volt az ego utolsó önkéntes akció. Azt dörmögte egy csúnya hang csúszott be a por a lábam.


A másik bámult nagy szemekkel a bukott elvtárs, egy pillanatra. Aztán egy vad torokhangú hang, majd meglendítette az újonnan kikapta panga.


A lebukott vissza. Egy nagy penge sziszegte elmúlt az arcom, vágott keresztül a levegő, majdnem megütötte a fejét, váll. Ha nem költöztem volna, nem lett volna lefejezték. Ugyanakkor, amikor ő volt elkerülte által pangi, elesett. Az Afrikai odajött hozzám, majd meglendítette a kés újra a csillogó ívelt penge süvített el a levegőben felé a nyakam. Az övé hengerelt gyorsan jobbra, majd a penge lecsapott a kemény agyag. Miközben a támadó volt, visszanyerte az egyensúlyát, neki, megfordult, majd kegyetlen módon rúgott az egója. A válság az ego csontok hallottam. A földre esett mellettem egy hangos kiáltás.


Ha hangos volt, mint máskor, nem lenne egy ego szál. De én nem sietett kihasználni az előnyöket, én alkottam. Amikor az apja térdre, az Afrikai már állt, s egy pillantást a kétségbeesés suhant át az arcán. Támadt rám megint, de ezúttal az arc széles volt. A penge átvágta a hüvely a pólót, szeletelés le. Ez a hit az egója a szilánkot, majd tett egy sekély seb a mellkasán. Azt dörmögte újra, majd nyomja meg a fejemet a panga, mint megüt a fa törzsére. Az erő, a swing okozott ego, hogy elveszíti az egyensúlyát, valamint esik rá a jobb karom. Megfogta ego rongyos gallérral, a bal kezét, kihúzta ego fejét, s vezette a fém szilánk be ego torkát.


A vér elárasztotta az arcom, a mellkas, mint az Afrikai lihegte hangosan pedig elérte convulsively a elvágták a torkát. Pofára esett, még mindig szorongatta a torkát, aztán hengerelt, hogy a kemény földön, mozdulatlanul.


A légzés nehéz, ő is hátradőlt egy könyök. Dühös volt, hogy ő használta fel a létfontosságú energia szükséges, hogy túléljük ezt a harcot, de hálás volt, hogy még mindig életben volt. Amikor az elme megjegyezte, a veszély, a bokor a baleset helyszínén, az esze is felejtettem egy dolgot: az a személy. Úgy tűnt, hogy az az ember volt mindig a lista tetején. Ha figyelmen kívül hagyja ezt a tényezőt, lehet, hogy meghal, mielőtt a bokrok ölni.


Legalábbis ez a helyzet, csak egy tény. Ezek az emberek, jött a nyugati irányba, nem a délnyugati, aki tartott. Lehet, hogy átment a faluba, vagy balra az út. Ugyanez mondható el az irányba tartottak. Ez kismértékben emelkedett, majd vett egy nyugati irányba.


A forró Afrikai nap hajolt az égbe, mint az övé adta fel újra. Összeesett a magas fűben, hogy vajon még mindig van esély a túlélésre. Nagyon kellett a vizet. Nem volt több érzelem, a nyelv vagy a számba. Úgy feküdt ott, s nézte a skorpió lassan mászni, mimmo velem szemben a fű. Nem tudom, ha tudnám mozgatni, ha megtámadták, de nem úgy tűnt, hogy észrevegyen. Egy pillanat múlva eltűnt. A lány elfintorodott, majd irigyeltem a gmu-ban, mert nem volt probléma megmaradt, legalábbis nem ebben a pillanatban. Úgy tűnt, egy kicsit ironikus, hogy ez a faj volt tele a bolygó felszínén, több mint négyszáz millió éve, jóval azelőtt, hogy a dinoszauruszok jelent meg, valamint hogy valószínűleg jelenik meg a Földön, hosszú, mielőtt a kihalás emberek. Valahogy úgy tűnt, tisztességtelen, de aztán ő elfogult volt.


Ahogy ott feküdtem, egy másik hang megütötte a fülem. Volt egy távoli zümmögés, nem úgy, mint az előző buzz a legyek. De ez a hang gyorsan vált, egyre több felismerhető, mint egy autó motorja.


Ott ült fel, majd hátrafordult a fejét, hogy figyelj. Igen, egy autó, vagy valami. Ő rose unsteadily, majd elindult felé a hang. Nem láttam semmit, de a füvet, a gyér fák. De a zaj egyre közelebb a második.


"Jó napot!" Neki, kiáltott át a fű. "Hé, itt vagyok!"


Ő megbotlott, elesett. Emelkedő unsteadily, hogy talpra állt, nem tudtam előre. Egy pillanattal később látta - egy Land Rover, poros, karcos, nekimegy egy másodlagos út, ami most nem más, mint egy ösvény a fűben. A rover, nyitott autó, elfoglalták két ember, aki nem lát engem, ahogy közeledett a legközelebbi pont az út, majd tovább úton.


Én hívtam ki, hogy"Helló!"


Ő ügyetlenül vette az utat a fű, s végül elérte az út. Üvöltött újra, amikor odaért. Rohant a kocsi után, imbolyogva, mint a részeg, de esett az arcára.


Feküdt ott káromkodás hangosan, érezve, kétségbeesés emelkedik a mellkasában. Ez az autó lehet az utolsó esélye, hogy túlélje.


Aztán hallotta, hogy a Rover lelassul, majd leáll. Próbáltam felállni, hogy lásd, mi történt, de nem volt hozzá erőm.


Hallottam a motor alapjáraton, akkor a Rover csúszott vissza az első sebességfokozatban, lendült körül az úton, jött felém. Ők sem hallott vagy látott.


Néhány másodperccel később, az autó megállt mellettem, a motor halt meg, s hallotta, hogy két férfi beszélget a Brit akcentussal.


"Istenem, ez egy Európai."


"Mit keres ez itt, a bokrok között, egyedül?"


"Talán meg kellene kérdezni, ego."


Hamarosan a hideg víz folyt bele a számba, kiömlött a előtt a piszkos inget, majd a nyelvem, úgy érezte, megint.


"Ó, Istenem, ember, mi ez?"


Én elsősorban a két húsos arcát, hogy odahajolt hozzám örökre. Voltak, középkorú fehér Rhodesians, valószínűleg úriember gazdák, aki egész nap a sivatagban.


"Egy repülőgép-szerencsétlenségben," mondtam. "Én hagytam."


Amikor beraktak a négykerekű jármű, tudtam, hogy sikerült. De nem tudtam elfelejteni, hogy a test Alexis Salomos volt, hogy elpusztította a hiénák, mint valaki más Athénban. Reméltem, hogy David Hawke volna, hadd ásni, hogy mi történik az Apollo Épület, hogy megtudja, ha Adrian Stavros volt a terem Brazíliában, mint hitték. Én még nem láttam egy ideje.


A harmadik fejezet.


"Nem nézel ki túl jól, Nick."


David Hawke igazgatója, a szuper-titkos Amerikai ügynökség AX, tartott egy rövid szivart az ujja a jobb kezén, előrehajolva a széles mahagóni íróasztal. Ültünk az ego a FEJSZE parancsnokság irodájában, egy lakást, ami volt, most művészien rejtett, egy bérelt Képviselve Nyomja meg a & Vezetékes Szolgáltatások DuPont Circle létesítmény Washingtonban.


Az övé, úgy néztek rá, egy fanyar mosolyt. "Oni azt akarja, hogy maradjon a kórházban Salisbury egy kis ideig. De tudod, milyen gyorsan unatkozom. Ha a sápadt, ez azért van, mert nem kell a nap, s egy szép kört a bélszín. Mit gondolsz arról, hogy a történelem Salomos? "


Sólyom vett húzza a szivart, s fújta a füstöt gyűrű az irányt. Ül a nagy asztalnál, úgy nézett ki, kicsi, vékony, egy ego, kócos, ősz haj, de az arca egy Connecticut-i farmer. De tudtam, hogy törékeny nézd megtévesztő volt. Ő egy igazi örökmozgó.


"Egy kicsit megrémít," mondta. "Mi is megijeszt, hogy majdnem meghalt között a feladatokat. Soha nem láttam még egy személy, aki a talált problémák olyan könnyen."


Az övé, ő vállat vont. "Salomos volt egy barátom. Az enyém pedig AX van. Mindent megtett, hogy segítsen megtalálni Borisov, emlékszel?"


"Igen, emlékszem," Hawke-mondta higgadtan. "Nos, a Rodéziai kaland vége, úgyhogy majd hagyjuk. Mint azt a lehetőséget, hogy Adrian Stavros lehet tervezni, hogy a görög kormány nem lenne Stahl ego kihagyni."


"Még mindig a saját ültetvény Brazíliában?"


"Forrásaink szerint ez még mindig az ego a központba. Nem egy friss jelentés." Sólyom hátradőlt a nagy bőr szék. "Ha tényleg Stavros, aki a barátját látta, hogy jön ki a Minurkos penthouse, határozottan szembe egy érdekes helyzet. Álmok fut egy egész ország illik nagyon jól, hogy mit tanultunk arról, hogy nen."


Sólyom vizsgálták a csontos ízületi. Adrian Stavros mindig egy neurotikus, esetleg egy pszichopata. Amellett, hogy a vezető egy sikeres csempészhálózat Brazíliában, hogy a kormány nem szüntették meg, ő is elkövetett politikai gyilkosságok, a legújabb az, amely úgy vélte, hogy ez volt a gyilkos Izraeli hivatalos Moshe Ben-Kánaán."


"Én megértem, hogy a FEJSZE érdekelt a történet Alexis Salomos," mondtam.


"Attól tartok, hogy így kell lennie. De ő, azt hiszem, hogy mivel tartja magát barátja Salomosa, azt szeretné, hogy ezt a feladatot."


"Igen, uram, ez tetszett neki."


Sólyom beütöttem a szivarját a legközelebbi hamutartót. "Az első impulzus, hogy "nem", majd adja át az ügyet egy másik matematikai őrnagy. Tudod, hogy én mindig próbálom elkerülni az ügynök személyes részvétel a küldetése."


"Nekem fontos, hogy Alexis gyilkos nem kap ki," - mondtam csendesen.


Jó. Tudod ezt kezelni. De légy nagyon óvatos, Nick. Azt hiszem, ez a legjobb Rio beszélni, hogy a CIA-tiszt ott. Megtudja, ha Stavros egy edzőteremben kívül az ország, hol töltötte az idejét. Akkor, ha a vezet vezet, hogy Athén, menj oda. Csak értesíts."


Neki, kuncogott. "Nem mindig azt teszem?"


"Néha elfelejtjük, hogy vannak emberek, itt ül a sivár munkahelyek, valamint az ih feladata, hogy irányítson." Ego hangját vette, hogy a durva hang, hogy néha jött, amikor arról beszélt, a jegyzőkönyv a rend alárendeltség. "Ha segítségre van szüksége, bármikor kérni. Ezért vagyunk itt."


"Természetesen."


Kinyitott egy fiókot a székében, majd kivettem a borítékot. Ego szeme kerülte az enyémet. "Megjósolom, a kérelmet, illetve az esetleges engedményt, majd elgondolkodva, ha nem okosan, megvettem a jegyet."


Mosolygott rá. "Köszönöm." Elérte a szemközti székre, s vette fel a borítékot.


"Jobb, ha várom, hogy lássam, hogy alakulnak a dolgok, mielőtt úgy dönt, ha felhívott egy szívességet," Sólyom válaszolt.


A következő éjjel vitték el a Pan Am horgászni Rio de Janeiro. A pihent minden


egy nap, mintha a régi idők újra. A repülőút eseménytelen volt, de elgondolkodtam azon, hogy a másikat Mooney kis gép, amikor Salomos megmutatta a veld, az a baj meg a kényszerleszállás, hogy Salomos holttestét nézett ki a forró napon.


Másnap reggel érkezett Rio de bejelentkezett a Floriano Hotel, közel a Copacabana Palace. Csak egy saroknyira fekszik a strandtól, valamint nen volt az íze gyarmati Brazília. A szobában volt egy mennyezeti ventilátor, valamint egy ablak, redőny, majd egy keskeny erkély felajánlott egy kis kilátással a tengerre.


Meleg volt Rióban. A Brazilok, akik tudták, hogy ott voltak a parton, de a legtöbb ember körül lehetett, a Copacabana közelében található, a szállodától. Azt jósolom, hogy egy forró nap vittem neki egy fésült gyapjú öltöny. Délben, zuhanyoztam, tedd a világos öltöny felett Wilhelmina, a Luger, valamint Hugo, egy stiletto köpeny a jobb karomon, majd elment ebédelni az egyik kedvenc kis éttermek, Csigavér Rua da Matriz 54. Ez az étterem régen gyarmati haza, még mindig vadászgörény-tele van értékes régiségek, festmények. A néger rabszolgák, felszolgáló, ápolt a bárban. Elrendelte a mixto churasco, ami abból állt, körül darabokat a marhahús, sertéshús zöldség, csökkent a szokásos vágjuk, egy nagy helyi sört, a hát, nagyon jó bor-Grande Uniao Cabernet. De most kezdtem el enni, amikor megláttam egy lányt, üljenek le a szomszéd asztalnál. Magas volt, karcsú, valamint sörénye a tüzes, vörös haja tette tejfehér bőre még sápadtabb. A káprázatos zöld mini ruha, élesen szembeállítva a haját, majd kiderült, a legtöbb hosszú, tökéletes comb lélegzetelállító dekoltázs fenti derekára. Viselt zöld balett papucs, hogy megfeleljen a ruhája, zöld karkötő a bal karján.


Vörös haja összezavart egy pillanatra, de aztán rájöttem, hogy az utolsó alkalom, hogy láttam őt, haja rövid, barna. Ez volt Izraelben több mint egy évvel ezelőtt. A lány neve volt, Erica Nystrom. Tagja volt az Izraeli hírszerző hálózat Shin Bet. A kód neve Láng, amikor együtt dolgoztunk, hogy megakadályozzon egy orosz telek ellen az Izraeli kormány, de ez a név változott meg minden feladatot.


Felállt, majd odament az asztalhoz. Amikor felemelte a hosszú szempillák, hogy találkozzon a tekintete, a mosolya elterjedt az arcát. "Au!" kiáltott fel. "Ez vagy te. Milyen kellemes meglepetés." Ő beszélt angolul, anélkül, hogy a legkisebb akcentussal.


Erika szülei Skandináv Zsidók. A család az első élt Oslóban, majd Koppenhága előtt kivándorolt Izraelbe, amikor még csak nyolc éves.


"Azt akartam mondani, hogy ugyanaz a dolog" - mondtam. Erica töltöttem egy meghitt este Tel-Avivban, vár a futár érkezik; ez volt az este mindketten nagyon élvezték. A szeme azt mondta most, hogy emlékezett rá szeretettel. "Iszol velem az asztalnál?"


"Nos, valaki ott lesz velem később, Nick. Nem bánja?"


"Nem az, hogy nem akarok beszélgetni veled" - mondtam.


Csatlakozott nekem, az asztalnál pedig rendelt egy könnyű ebédet magának, a harmadik személy, aki elmondta, hogy ügynök volt, azt mondta ," nagyon jól nézel ki, Nick."


"Látnod kellett volna, hogy egy héttel ezelőtt" - mondtam. "Én, mint a vörös haj, Erica."


Ő villantott rám egy mosolyt. Egy hosszú, horgas orrán hangsúlyos, széles, érzéki száj. Nem, szeme sötét zöld, a ruhája csak úgy szikrázott. "Köszönöm," mondta. "Az enyémek, kivéve a szín. Nem tartott sokáig, amikor együtt dolgoztunk, Izraelben."


"Emlékszem" - mondtam. "Üzleti ügyben van itt?"


"Igen," mondta. "Te is?"


"Igen," én kuncogott. "Minden üzlet, nem?"


"Majdnem mindig."


Emlékeztetett arra, olvasni az újságokban, hogy a közelmúltban, hogy Izrael volt háborodva, a gyilkosság Moshe Ben-Kánaán, valamint, hogy az ih elnök volt, megfogadta, hogy a végére. Ez volt a gyilkos, hogy az Amerikai hírszerzés hitte, hogy Adrian Stavros benne volt. Nem tudott segíteni, de csoda, ha Erica volt Rióban sem elrabolni Adrian Stavros el neki, hogy Izrael, amely az Izraeli stílus, vagy megölni ego.


Megkérdeztem. "Leszel a Rio elég hosszú ahhoz, hogy egy ital mellé beszélgetni együtt?"


"Talán," mondta. A keze mozdult a dekoltázsa, mint ő tette a ih szék, valamint a vérnyomásom ment fel tíz pontot. Zöld szeme a szemembe nézett, majd azt mondta, hogy tudta, hogy nem bort, meg beszélgetés.


Felemelte a poharát. Ő rendelt s most ugyanez az Grande Uniao Cabernet volt szolgált. "Ezt a lehetőséget" - mondtam.


Felemelte a poharát, s clinked, hogy az enyém. "Ezen a ponton."


Éppen végeztünk a pirítóst, amikor egy fiatal ember jelent meg. Nem is láttam őt, amíg ott állt mellettünk. Volt egy hatalmas, izmos srác, nagyon rövid, szőke hajú, kemény, szögletes arca. Része az ego, a bal füle hiányzik, de ez a hiba nem sikerült az ego a férfi megjelenése. Nen volt rajtam, egy bézs színű nyári ruha, ami nem teljesen elrejteni a dudor alatt a bal karját.


"Nem láttalak először, Erica," mondta meglehetősen durván.


rám néz. "Nem számítottam rá, hogy a hema-hoz."


Ezek a szavak nem az a célja, mint egy enyhe szemrehányást. Beszéltek a hangsúlyos akcentussal. Eszembe jutott a kép, az ember az Izraeli hírszerzés fájlt, TOPOR. Volt Zakariás Ghraib, a Shin Bet hóhér." Az én elméletem az ego Erica jelenléte Rio-ban úgy tűnt, hogy megszilárdítsa.


"Ez egy régi ház, Zach," mondta Erica. "Dolgozott velem Izraelben."


Gareb került a harmadik helyre. "Tudom," mondta. "Carter, az övé, azt hiszem."


"Ez igaz."


"A hírneve megelőzte."


A viselkedése durva volt, majdnem ellenséges. Éreztem, hogy az ő egója, a féltékenység, hogy tudtam, Erica. Mielőtt a gmu tudott válaszolni, megfordult vele. "Te rendeltél Vichisoise, amit javasoltam?"


"Igen, Zach," Erica azt mondta, egy kicsit zavarban neki ego hiánya, a kedvesség. "Hamarosan itt lesz."


"Vichisoise az egyetlen dolog, amit érdemes enni az étteremben," Zach panaszkodott, túl hangosan.


"Sajnálom, hogy a rossz szerencse" - válaszoltam nyugodtan. "Hiszem, hogy a legtöbb étel itt jól felkészültek. Ők is megváltoztak, a szakácsok a legutóbbi látogatása óta."


Zach fordult, majd adott egy feszes mosollyal. "Talán."


Úgy döntöttem, hogy mostantól a beszélgetés kevesebb, mint kellemes. Befejeztem az ebédemet, így felhívtam a pincérnek, hogy hozza a számlát. Felajánlotta, hogy kifizeti az egész bulit, de Zach gyorsan csökkent.


"Hol laksz?" Erica kérdeztem.


"A Corumba az Avenida Rio Branco," mondta.


Zak bámult Nem.


"Milyen név alatt?"


Habozott. "Vargas".


"Tudja hívni ott?"


"Nem lesz sok ideje ismerkedni",


Hé, Zack-mondta gyorsan.


Figyelmen kívül hagyta az ego, mosolygott édesen rám.


"Igen, hívjon. Remélem újra találkozunk, Nick."


A keltem fel. "Egymás érzéseit." Én rátettem a kezem az övé, majd találkozott a tekintetünk egy pillanatra. Tudtam, hogy Zach féltékeny voltam rá, de mivel nem tetszett neki, játszottam le vele előny. Csak ült ott, hogy engem néz. "Majd hívlak tőlem."


"Rendben," mondta Erica.


Elfordult tőlük, s ment ki az ajtón. Ahogy elment, hogy szinte érezni a parázs Zach ellenségeskedés a hátán.


Ugyanazon a napon elvitte a cable car, a lenyűgöző Corcovado Hegy, melynek tetején egy hatalmas szobor a Krisztus, a Megváltó. Amikor elérte a helyet, elment a megfigyelés parapet, megállt a kijelölt helyen, valamint a Stahl várt. Körülbelül tizenöt perccel később, egy ember csatlakozott hozzám, a korláton. Ő volt a magasság, de karcsúbb. Bár nem volt még középkorú, a hosszú eltakarta az arcát mély ráncok. Volt Carl Thompson, ő dolgozott a CIA-nál.


"Gyönyörű a kilátás, nem?" - mondta elöljáróban, intett a kezével felé, a város alatt, amely ragyogott fehér, a nap volt körülvéve, zöld hegyek, a kobalt tengeren.


"Lélegzetelállító", mondtam. "Hogy vagy, Thompson?"


"Például, ugyanaz a dolog" - mondta. "Elég nagy itt a csend, mióta a legutóbbi kormányváltás Brazíliavárosban. Hogy mennek a dolgok AX manapság? Egy ideig, ti lőtt több lőszer, mint a hadsereg Ázsiában."


Neki, kuncogott. "Néha úgy tűnik. Sok dolgom volt, de biztos vagyok benne, hogy te is az vagy."


"Most, hogy Adrian Stavros."


"Ez igaz."Néztem, ahogy egy tengerjáró hajó közlekednek a blue & nb a karcsú orra lassan lépett be a kikötőbe. Úgy nézett ki, mint egy játék hajó ott. "Mikor volt az utolsó alkalommal, amikor láttam, ego?"


Azt hittem egy pillanatra. "Mi van, spot felügyeleti az ültetvény. Öt vagy hat hete, látták, hogy elhagyja ezt a helyet. Úgy gondoljuk, hogy felszállt a gépre kötve, a Madrid."


"Ez a járat volna tovább Athéni."


"Azt hiszem, igen. Láttad Ego ott?"


"Azt hiszem, így. Mi folyik a gazdaságot?"


"Az ültetvények az ego a központba. Itt, a Rio, van egy osztály neve Apex Behozatal, de úgy gondoljuk, hogy a csempészet végeznek, hogy a cég. De ő nem látogasson el neki, irodák nagyon gyakran előfordul, hogy bár az ő egója neve nyíltan együtt jár vele. A cég elnöke, lehetővé teszi a rendszeres kirándulások Parakata."


"Hol van a hang, az ültetvény hall?"


Thompson bólintott. "Egy terem a falu közelében, a semmi közepén. Ego által őrzött Stavros kis sereg a volt rabok, politikai fanatikusok, egykori Nácik. De most csak egy hatalom van."


Megkérdeztem. "Nem vett észre semmi szokatlant ott?"


"Nos, ha egy tömegben, vagy fegyverek, reuma negatív lesz. De ott volt a látogató, hogy senki se látott. A vadászgörény velük, ahogy megjelent Stavros kilencven nappal ezelőtt, s figyeljük, majdnem folyamatosan. senki nem látta őt, hagyd el ezt a helyet. Ez nem szokatlan, kivéve, hogy az egyik a két férfi ragaszkodik ahhoz, hogy az új fiú, egy középkorú férfi, a teremben van őrizetben. Az egónk nem volt a helyén egy épület, egy másik fegyveres őrök."


"Mit tett ez az ember?"


Thompson vállat vont. "Van egy ego fotó, de ez messziről. Ő volt a késő ötvenes években, azt mondanám, rövid, sötét haj, hogy lett egy kis szürke, a templomok. Ő egy zömök ember, aki mindig hord selyem ingek."


Úgy tűnik, ez lehet Minourkos, a görög hajómágnás, akinek alkalmazások nemrég rázta Athén, akinek a penthouse látták tartja Adrian Stavros.


"Hozhatok neki egy példányt a képen?"


"Ez megoldható," Thompson azt mondta. "Nézd, Carter, például a múlt héten volt, hogy átmenetileg csökkenti a felügyelet az ültetvény szúrópróbaszerű ellenőrzéseket, de lehet, hogy teljesen visszavonja az emberek onnan a következő pár napban, mert van egy másik probléma, ami már megtörtént velünk. Azt akarod, hogy engedélyt kell küldeni a személy vissza? "


"Nem, mondtam neki. "Sólyom ígérte, segít, ha szükségem volt rá. Mikor kapom meg a kép?"


"Mi a helyzet ma?"


"Rendben."


"Használjuk, egy kicsit más átadás helyét," Thompson azt mondta. "Ez egy városi busz. A hotel. A férfi most már ott van. Akkor menj a busz végébe, ahol senki nem megy el az utolsó helyet, a jobb oldalon. A képet is csatolni az ülés alatt. . A busz lesz megjelölve Estrada de Ferro, majd elviszi a központ, ha akar menni, hogy messze van ."


"Mikor indul a busz át mimmo hotel?"


"Hét-tizenöt. A busz számozott tizenegy."


"Rendben," mondtam. "Köszönöm."


"Bármikor," Thompson azt mondta. Egy pillanattal később eltűnt.


Nyalogatja, este rövid időre elment a hivatal a cég Apex Import. Volt található, az egyik a régi felújított, kormányzati épületek, hogy kiürítették, amikor a fővárosba költözött, Brazíliaváros. Az iroda három emelettel feljebb, a lift nem működik.


Neki, belépett egy meglehetősen kis recepción fel. A mászás hozta a verejték a homlokát, mert az épület klímaberendezés nem működik jobban, mint a lift, valamint, hogy ez egy fülledt nap Rio-ban. A sötét hajú lány leült egy fém szék, nézett rám gyanakodva, mikor beléptem.


"Van bármi, amit tehetek érted?" "Mi az?" - kérdezte a portugál.


Azt válaszoltam neki angolul. "Az úr Stavros szeretném látni."


A sötét szemeit még jobban. Amikor beszélt, megint olyan volt, tört angolsággal. "Azt hiszem, hogy rossz helyre jöttem, senor."


Mondtam neki. "De Mr. Stavros magát, azt mondta, nem tud kapcsolatba lépni vele keresztül Apex Behozatal."


"Uram, az úr, Stavros nem, itt az irodában..."


Az ajtót, hogy a kabinet nyitott meg egy nagydarab, sötét hajú férfi jelent meg. Kérdezte. "Vannak-e nehézségek?" Az ego hang nem volt éppen barátságos.


"Csak azt akartam, hogy Mr. Stavros," mondtam.


"Mi célból?"


A durvaság volt figyelmen kívül hagyni. "Mr Stavros tanácsolta, hogy vegyek Japán kamerák ömlesztve tőle, ha tudom vele felvenni a kapcsolatot itt." Ő értetlenül. "Én vagyok a rossz irodában?"


"Mr Stavros az elnök az igazgatóság," a sötét ember azt mondta, hogy " nem itt van az irodája, valamint, hogy nem ő irányítja a vállalat üzleti. Továbbra is az elnök; elbánik velem."


"Ez Señor Carlos szállás helye,"mondta a lány, egy kicsit büszkén.


"Örülök, hogy megismerhetem, uram" - mondtam, kiterjesztve a kezem. Nehezen viselte. "A nevem Johnson. Néhány héttel ezelőtt, véletlenül találkozott Mr Stavros a Csigavér étterem. Azt mondta, hogy visszajön keresztül kirándulások, hogy Európa ebben az időben, hogy én vele a kapcsolatot itt."


"Még Athén," mondta a lány.


Szállás helye adta Nach egy szúrós pillantást. "Mint mondtam, Mr. Stavros nem lehet felvenni a kapcsolatot itt. De nem lesz boldog, hogy továbbítsa a sorrendben."


"Látom. Nos, ő volt érdekelt igazán foglalkozik vele személyesen. Meg tudja mondani, mikor tud visszatérni Athénban?"


Egy izom megrándult előtt szállás helye ego-szája. "Az önbizalom nem várható az Európa-szerte hetek, Johnson. Ha érdekel a dolog, akkor velem gyűlik meg a baja."


Mosolygott rá. "Majd hívlak, Mr szállás helye. Köszönöm, hogy meghallgattak."


Hagytam neki ih, hogy nézd meg, hogyan. Megint kint, ő hívott egy taxit, majd vissza a hotelbe. A lány megjegyzéssel adta meg a szükséges megerősítést, hogy Adrian Stavros valóban Athén, mint Salomos mondta nekem. Ha ezt a képet kiderült, hogy egy kép Nikkor Minurkos, minden érdekes volt.


Lezuhanyozott, majd pihent egy darabig, aztán felszállt a tizenegyes busz következő Thompson utasításokat. Mint az várható volt, a fénykép volt, tűzött a helyet egy kis barna borítékot. Ego érte, ment egy kis kávézó a város központjában, majd rendelt egy jó portugál bor. Csak akkor ez a személy az övé a fénykép körül a borítékot, majd vizsgáld meg.


Mint Thompson azt mondta, a kép nem túl jó, bár nem volt kétséges, hogy egy teleobjektív használták. Volt egy kép a három férfi, aki éppen elhagyta a házat, majd sétált felé, egy digitális fényképezőgép. Az ember a közepén volt egy Thompson azt mondta nekem, annak ellenére, hogy a kis méret a szembe kellett azonosítani, nem kétlem, mivel az ő egója volt hasonlította őt, az arc inkább azt mutatják, hogy a FEJSZÉT a képeket, ez a személy valójában Nikkor Minourkos. Soha nem láttam még semmilyen más emberek előtt.


A Minurkos strode mogorván a másik kettő között.


Senki nem beszélt körül őket, de az az ember, aki Minurk maradt, egy magas, Teuton kinézetű ember, nézett Minurk, mint ha csak beszélt vele, várja a választ. Minurkos arca komor, komoly.


Tettem vissza a képet a borítékot, majd tedd be egy percre. Ha a CIA-ügynök megfigyelés helyes, barátom Salomos ' elmélet valóban bizonyított. Valahogy Stavros átvette a Minurkos műveletek Athénban volt puccsot tervez a nevében.


Után egy könnyű étkezés közben, a kávézó, felhívtam Erika Nystrom szobájában a Corumba Hotel. A hangja barátságos volt, meleg. Azt mondta, hogy ő fogja tölteni az egész este egyedül, egyedül, hogy boldog lenne, ha meglátogatom őt. Ő pedig Zach volt egy kis harc, s ment, hogy egy szórakozóhelyen a düh.


Beállítása után egy dátum kilenc, ment vissza a szállodába, majd az úgynevezett Hawk. Válaszolt egy fáradt hang, majd aktiválta a szótár az a vége, hogy beszélgessünk megadása nélkül minden kódot.


"Mi egy rossz óra, Nick" - mondta, egy kicsit mogorván. "Úgy tűnik, ez az egyetlen alkalom, amikor hallottam, hogy ebben az időben."


Neki, kuncogott. Azt tudom képzelni, hogy ő ül egy különleges telefont, a szuper-titkos lakás, a szürke haja kócos, valószínűleg visel selyem szmoking át a vékony test, valamint az elkerülhetetlen szivar összeszorított fogai között.


"Legalább az övé, nem, hogy egy lány hálószoba," mondta a kétes őszinteség.


"Hmm! Este még nincs vége, ugye? Ne hazudj nekem, fiam. Átnéztem az egészet magam."


Néha azt hittem, Hawke volt lelki ereje, hogy kiderült, a legbelső gondolatait, hogy az ego-analitikus elme.


"Nem, uram" - mondtam. "Este még nincs vége. De jól használható az első része ego, azt hiszem, hogy Minurkos foglya Stavros ültetvények, nem messze Parakatu. Ő is tudja, hogy Stavros az edzőteremben Athénban."


"Nos," a Sólyom-mondta elgondolkodva, hogy"érdekes."


"Ez összhangban van Salomos' elmélet."


"Szóval Parakata?" Sólyom kérdezte.


"Valójában. Talán meg tudom oldani. Thompson, a CIA azt mondja, hogy az ültetvény jelenleg rosszul őrzik. De vannak szövődmények."


"Igen?"


"Itt, a Rio, a folyosón még mindig a régi. A lány, akivel együtt dolgozott Izraelben a Művelet egész hotel, egy ígéret földjére."


"Ah, igen. Nystrom. Miért szép nők, úgy tűnik, hogy követni a szabadtéri medence körül?"


Neki, kuncogott. "Ne légy féltékeny, uram. Mint megjegyezte, hogy is volt, nappal - éjjel."


Volt egy sóhaj, a másik végén. "Ugyan már, Nick."


"Nos, uram, előfordul, hogy a Miss Nystrom lehet Brazíliában, ugyanazon okból, mint az övé. Vagy inkább, szoftver ugyanaz a személy. Gyanítjuk, Stavros meggyilkolásával Ben-Kánaán, nem?"


Egy kis csend. "Igen, tudjuk. Én azt mondanám, hogy te találtad ki."


"A hóhér vele" - tettem hozzá. "Azt hiszem, vadásznak, Stavros. Lehet, hogy nem tudjuk, hogy Athén ebben a pillanatban. De én nem akarom, hogy mindannyian mutatja fel az ültetvény ugyanabban az időben végezze, lövöldözés, az egyik, a másik, véletlenül, vagy más módon tönkreteszi a munkát. Az ötlet az, hogy erősítse meg Nystrom küldetése segítségével Izraeli hírszerzés. Még egy régi barátja a főnök, Giroud, de azt hiszem, egyetértek veled, más körülmények között.


Sólyom morgott a megállapodás.


"Ha ez a helyzet, azt hiszem, mindannyian becsületes, ülj le, hogy hátha tudunk segíteni egymásnak. Vagy legalább maradj távol a másikat."


Ezúttal a csend meghosszabbították. "Jól van, fiam. Felhívom a Zsír, valamint a kapcsolatot."


"Köszönöm," mondtam. "Én nem mozdulok, amíg nem kapok egy értesítést."


Nem kellett sokáig várni. Egy órával később, mielőtt elmentem Erica hotel, kaptam egy hívást a Hawke-ot. Biztos kihúzta a Zsír körül a szemét, még hajnal előtt Jeruzsálemben. Giroud van reuma válasz igenlő volt, én pedig utasította, hogy nyíltan megvitatni Stavros dugóhúzó a Nystre, aki nem válaszolt feladatokat annak ellenére, Zach Gareb volt vele. Nekem, ha ez egy kód, ami bizonyította, hogy Giroux elrendelte ay, hogy megvitassák a velem dolgozni.


Megérkezett a Erica szoba pár perccel kilenc után. Találkozott velem az ajtóban, egy rövid pihentető köntös, hogy kitett a legtöbb a combjai. Volt rajta egy fullasztó illat, majd egy széles, érzéki mosoly.


"Azt hittem, sose értek ide", mondta, becsukta mögöttem az ajtót, majd zárja be.


Bement a szobába, majd megvizsgálta. Nagyobb volt, mint én, gondoltam, ha ee megosztott Zach vele.


"Kérsz egy konyakot? Nekem van egy bontatlan üveget, s ez a legjobb dolog, amit meg lehet vásárolni a Rio."


"Ez úgy hangzik jól," mondtam.


Öntötte két ital. Figyelembe véve a pohár, hagyta, hogy a szeme simogatni a gyönyörű arcát. "Mindig is egy csinos lányt, hogy a kereslet a legjobb."


"Én általában megértem," mondta. "Neked?"


"Velem voltál, Tel Aviv," mondta neki halkan, majd mosolyogva.


A hosszú szempillák úgy vert, mint a szemét elkerülte az enyém egy pillanatra. Mikor tűnt fel újra, még mosolygott is. Elérte, megérinti az arcát. Vett egy korty konyakot. Én rátettem a kezem az övé


Lenézett a vékony derék, majd kihúzta nekem. A nem éreztem édes, puha.


"Emlékszel arra az estére, Nick?" ő lehelte a fülembe. "Tényleg emlékszem, hogy ez is, mint ő?"


"Nem emlékszem."


"Ez nagyon jó volt, nem?"


"Nagyon."


Tesszük a poharakat a legközelebbi asztalra. Ő húzta a közel ért a szája, hogy az övé. A nyelve csúszott be az én számba.


"Isten, Nick," ő motyogta.


Ő vezette a kezét a fenekére, az érzés, a kanyarokban, hogy leszállt a combjai. Alatt a kapcsolatot, a csípőjét kezdődött, hogy inog lassan.


Ő finoman tolta el tőlem, majd kikapcsolta a brylev. Aztán elkezdett vetkőzni lassan, szépen. A köntös alatt, volt rajta, csak egy kis bikini üstmaradékok. A mellei költözött türelmetlenül felém, mint ő vette le a köntöst a vállát. A mellei teljes, érett, majd tejfehér. A másik pillanatban egy kis darab fehérnemű lecsúszott a combjai, valamint comb esett egy vékony halom a földön.


Erica úgy nézett rám, nyíltan, hogy a tekintete utazási át a meztelen test, a halvány fény a szobában.


"Szép", hogy doromboltál. "Oly sok kemény izmokat."


Rajzolt neki, érezni a meztelenséggel az enyém ellen. Ő vezette a kezét a testemen, vállak, lefelé a testemen. Ő megsimogatta nekem, megsimogatott, szeretkeztünk a kezét, mint az ujjam feltárt neki. A combjai elváltak a kapcsolatot, ő pedig felsóhajtott.


Volt egy puha, vastag szőnyeg alá minket. Erica térdelt le nen, hogy a kezébe csúszik át a testem, mint ő leszármazottai. Tudta, hogy minden módon, hogy felkelti az ember, pedig nem voltak kétségei, hogy használja őket. Pár pillanat múlva, már csúszott le mellé, majd durván lökte vissza, szemben a vastag szőnyegre. Letérdelt a lány felett, fut a kezét a mellei. Zihálta. A hosszú combjai voltak rajtam. Futott le a kezét a selymes belső combján.


"Ó, igen" - mondta doromboltál. Szája résnyire nyitva volt, s a gyönyörű zöld szemei csukva voltak.


Ha az övé nem lépett, a teljes szája kiszélesedett egy pillanatra, majd egy enyhe borzongás járt át a testét. Aztán megindult velem, ujjai izgalmas, a váll, a csípő záró körül a derekát. Nem vagyok biztos benne, meddig maradtunk zárva együtt, mielőtt véget ért mindkettőnknek.


Aztán feküdtem vele sokáig, nem akar költözni. A meleg relaxációs fokozatosan elterjedt a legszélső szálak a testet, a legbelső mélyén a lelkem.


Később, felöltöztünk, játszottam ezt a játékot egy kis kanapé, majd befejeztük a konyakot. Erica volt fésülve a hosszú, vörös haja, s úgy nézett ki, mint a friss, mint amikor belépett a szobába.


"Örülök, hogy Zach nem kopog," mondta.


"Úgy tűnik, nagyon féltékeny, Erica. Közel állt?"


Rám nézett. "Egy nap. Ego ötlete, nem az enyém. Pedig nagyon alkalmatlan. Mondtam, emu, hogy nem lesz semmi fizikai köztünk. Ő is neheztel. Nem akarom, hogy ő is része ennek a dell, de azt elutasították. Nagyon jó fegyver."


"Azt kell, hogy ez a küldetés, nem?"


Úgy nézett rám elgondolkodva. "Igen."


"Erica, gondoltam, miért volt Brazíliában. Úgy tűnik, hogy üldöz ugyanaz a személy. A főnököm a kapcsolatot a tiéd, valamint megerősítette, hogy a gondolataim. Megbeszéljük az egyes feladatok, illetve együttműködnek egymással, ha úgy tűnik megvalósítható ."


A zöld szemeit egy kicsit. "Giroud nem volt velem a kapcsolatot Zach-kel."


"Kap egy táviratot a következő pár órában. Addig is, hadd tudja, ha van egy kód, ami lehetővé teszi, hogy higgyen nekem. A szavak Góliát."


Meglepettnek tűnt. "Ez a megfelelő szó!"


"Giroud küldte."


Ő öntött magának még egy konyakot. "Rendben van, Nick. De megvárom, távirat, amely megmondja pontosan, hogy milyen boldog, hogy veled van." Mosolygott, majd arcon csókolt.


Vártam, hogy legyen óvatos. - Jó ügynök volt. "Minden rendben. Elmondom néhány ötletemet. Nem kell beszélni."


"Ez így fair."


"Keressük a képek Stavros, de különböző okok miatt." Az arca kifejezéstelen. Nem adott el semmit. "Azt akarod, Poe ego megölni Ben-Kánaán. Még nem világos, hogy miért van szükség, de lehet, hogy összefügg a görög politika, valamint az emberrablás Nikkor Minourkos."


"Egy görög hajómágnás?"


"Valójában. Ez lehet Parakatu, valamint az ego tartják ellen az ego lesz. Stavros az edzőteremben, Athén, tehát vagy meg kell várni az ego, hogy visszatérjen, vagy megy Európában, hogy értem. De azt hiszem, az út keresztül mindent megtudhatunk a Parakatu, beszélnem kell a Minurkos.


"Ha érdekel, elviszlek titeket a Paracatta velem. Ez növeli az esélyét, hogy ott van. Beszélje meg Zach, hadd tudom, holnap mikor a táviratot."


"Ha tényleg után Stavros," Erika azt mondta , " nem lenne jobb, ha egyenesen Athén?"


"Stavros úgy vélik, hogy az ideiglenes székhelyén van, a Minurkos penthouse, ami egy igazi várat. Nem csak a vihar ezt a helyet, hogy Zack-kel. A ritka esetekben, amikor elhagyja ezt a helyet, lehet, hogy nehéz,


de a Minurkos tudja mondani, hogyan jutok el Stavros."


Megállt hirtelen, tekintve, hogy a javaslat. Amikor rám nézett, egy kis mosoly jelent meg a telt ajkak. "Majd gyere vissza holnap reggel, Nick kedves."


Ő hajolt le, majd megérintette az ajkát, hogy az övé. "Meg fogod tenni." Felállt, elérte a fegyvert, majd tedd. Akkor dobta a kabátját át őket. "Tartsd Zach egy rövid lánc, oké?"


Szia tetszett. Még mindig nevetett, mint járkált a szobában.


A negyedik fejezet.


Azt hittem, arról, hogy Adrian Stavros, ahogy hagytam Erica hotel. Volt már, késő este, de nem volt taxi elől. Ő óvatosan vezetett, végig Rio Branco Avenue-n. Bekerülni Stavros központjában Parakata, még ego-csökkentett biztonsági, lehet nagyon nehéz. Stavros kis csoport volt rossz híre. Összegyűjtötte a társadalom legalja körülötte Parakata. Sőt, voltak hasonló magát, de anélkül, hogy az ego a képességeit. Visszagondolva, úgy döntöttem, hogy Adolf Hitler kell indult, ugyanúgy. Az 1930-as években Németországban, ott legyen pár ember, aki egy ex-lance-tizedes komolyan. Ez a példa egy leckét, de a világ nem úgy tűnt, hogy a mester.


Sétált néhány háztömbnyire anélkül, hogy észrevette egy taxit. Ez is része volt a környéken üzletek, irodák az utcán. Amikor megfordultam, egy sikátorba, hogy térjen vissza a hotelbe, egy pillanatra elhagyta közlekedés, volt egy meglepetés vár rám. A harmadik ablak, egy sötét alak lépett ki az árnyékból, aztán intett egy ököl rám. Ott egy kés volt a kezében.


Amikor a támadás kezdődött, volt, hogy majdnem elmúlt a bejárat. Ha várt volna egy második, hosszabb, Ego nem láttam őt, a támadás sikeres volt, a kés volna süllyesztve a hátam. De a vágy, hogy a munkát, volt túl gyors, de a perifériás látás elkapta a mozgás.


Mint a kést fogott el, én megpördült körül, dobott a bal karját, hogy blokkolja a csapást, ami sikerült, de a penge vágja át a szövet a dublett, inget, s csak alig szeletelt az alkar. Hagytam, hogy a tömeg egy embert az ego nekem. Aztán megfordult, kezében ego a kezében, s becsapta az ego ellen, az épület mellett minket.


Egy pillanatra azt hittem, Zach, ego, a féltékenység veszi át, mert az az ember volt, zömök, erős. De ha van egy jobb nézd, láttam, hogy ő nagyobb, mint Zach-kel sötét haja volt. Úgy nézett ki, Brazil, illetve volt egy igazi gengszter.


Elértem a Wilhelmina a szabad kezét, de a támadó nem engedte volna meg ez az előny. Leszúrta őt újra, élesen, ezúttal a cél az arcom. Elkerültem, részben megtörik, a penge, de vágni a fülét. Felemelte a fegyvert egy harmadik időt, majd nyomja meg a tömeg.


Az ego impulzus túl erős volt. Lelökött a lábam pedig irány a járdán együtt. Az ő egója ütötte meg röviden, az állkapocs, a jobb kezét, de ő nem vett róla tudomást. Mi gurult, amikor meg akarta védeni magát a késelés kést. Kénytelen volt kivenni Hugo, a stiletto, de nem tudta, szabad kezet Nam egy pillanatra, hogy a kés csúsztassa be a palm.


Egy rövid ideig, a nagy ember volt, velem. Megesküdött, hogy a portugál nevetett, majd nyomja meg a ládát. A kés nem volt hosszú, a penge volt elég széles, de a penge éles, hogy a borotvaéles kép. Világított halványan az éjszaka, mint ego megragadta a kést kezét az utolsó pillanatban, mielőtt a penge elérte a mellkasom. A keze megremegett egy pillanatra, ahogy próbálta vezetni a penge egészen. Megjelent a jobb keze, s vakon megragadta ego arcát, úgy érezte, az ő egója szeme, ástam bele őket a mutatóujj, középső ujj. A középső ujját, hogy áttörve a bal szemeddel, s a mutatóujjával, hogy átszúrta vele. A szemgolyó bukkant a hüvelykujj vizes lett.


"Ó!" A támadó kiáltotta, szorongatta a szemét, szabad kezével pedig megfeledkezve arról, hogy a kés a másik. Üvöltött újra, részben esett le rólam.


Ez alatt a rövid pihenés, Hugo végre csúszott be a jobb kezem. Most fogott ezt csinálom, mikor a nagy ember vadul felsikoltott, majd felemelte a kést újra, hogy vakon szúrt nekik. Egy stiletto egészül ki alatt az ego felemelte karját, s a penge süllyedt az ego oldalán alatt az ego bordák ment le, hogy mindkét végén.


Aztán láttam, hogy a támadó fennmaradó szemmel bámult a fejem fölött a sötétségbe, s abban a pillanatban tisztán láttam a szürke nedvesség az arcán zúzott a szeme alatt. A stiletto meghosszabbította az ő oldalán, leesett erősen rajtam, a saját kés, a zaj, a járdán.


Nyomta a testét el, majd felállt. Miután egy gyors pillantás körül azonban látta, hogy nem voltak a gyalogosok a közelben, hogy megnézze mi történt. Ő kotorászott keresztül az ember zsebében talált néhány dokumentumot a tárcájában. Az egyik kártyát jelezte, hogy alkalmazottja volt Apex Behozatal.


Úgy tűnik, hogy még inkább lenyűgözött az az ember, akit szállás helye, mint gondoltam. Vagy lehet, hogy ő hívott Stavros Athénban, majd Stavros tagadta, hogy valaha is hallottam volna rólam. Szállás helye biztos azt hitte, valami zsaru, aki beleavatkozik az Apex Behozatal üzlet. Vagy a CIA-s fickó, aki túl kíváncsi. Hema nem győzött meg, de nyilvánvalóan követ, tudta, hol lakik. Ez volt a legjobb érdeke, hogy menjen Parakata, amint lehetséges.


Elhagyta a halott Brazil, majd gyorsan vissza a hotelbe. Nem voltak további incidensek, hogy este, eljött a reggel, incidens nélkül.


Erica Nystrom, Zach, a találkoztunk reggel kilenckor. egy kis kávézó a Avenida Presidente Vargas, kilátással a dombok mögött, a belvárosban Rio de a színes favela kunyhók a hegyoldalon, a város felett. Zach sejtette, hogy a közelsége, Erica pedig elégedetlen volt a kilátás velem dolgozik még egy rövid ideig. Volt még több ellenséges, mint korábban. Erica kapott egy kódolt távirat körül Jeruzsálem mondom, Hé, majd Zach együttműködni semmilyen módon sikeréhez szükséges, hogy a közös cél, hogy ne Adrian Stavros.


"Ha információra van szüksége a Minurkos, menj Parakata," Zak-mondta határozottan, a kék szeme villogó haraggal. Az ego a kávé az asztalon előtte érintetlen maradt. "A cél az, hogy Oroszország találni Stavros elpusztítani az egót. Nyilvánvaló, hogy nem találjuk meg az ego a Paracat."


Ego nehéz szeme unatkozik az enyémbe. Megfordultam, hogy Erica. Ő volt egyértelműen ideges viselkedése. "Mit mondasz, Erica?"


"Már mondtam, Zach. Azt hiszem, a megközelítés megfelel, nem csak te, hanem mi."


Zak sistereg nem. "Az agy beárnyékolta a szex!" "Ez az ember nyilván a szeretője. Minden, amit mond, ésszerűnek tűnik, hogy te."


"Kérlek, Zach," Erica mondta élesen.


"Ó, Istenem", azt motyogta, megrázta a fejét. "Nézd, nem kell semmilyen bonyolult szerelmi ügyek, hogy az úton. Lehet, hogy tévedtem, hogy együtt dolgozzunk. Én is segíthet Hawke csak kérdezem. Vagy talán a CIA. De én nem megyek a műtőbe, hogy össze néhány könnyed akció hős, aki nem tudja tartani a személyes érzelmek ellenőrzés alatt."


Zack arca hirtelen vörös lett, majd ugrott fel a székéből. "Figyelj, Carter ..."


"Ülj le!" Erica rendelt egy alacsony, de parancsoló hangon.


Zak adott, Nem egy szigorú pillantást, majd ült le. Ő morgott a bajsza alatt, de kerülte a tekintetemet.


"Ha van még egy tréfa, mint ez, hogy meg kell beszélni," mondta Erica. "Érted, Zach?"


Habozott. Amikor megszólalt, azt mondta, egy szót sem. "Igen."


"Nincs köztünk semmi, Zach. Figyelsz te rám egyáltalán?"


Bámult nem. "Természetesen."


"Nincs köztünk semmi, de soha nem lesz. Szóval bármi, ami történik között, Nick pedig semmi köze. Ha együtt akarunk működni, meg kell értened, hogy."


Úgy tűnt, hogy pihenjen egy kicsit. Rám nézett, aztán Erica. Ego összeszorított ököllel az asztalra. "Ha te mondod."


"Tényleg ezt mondják. Most megyek, hogy Parakata. Ha azt hiszed, egy ilyen terv bölcs dolog, megpróbálom, hogy kímélje meg ezt a feladatot."


Úgy nézett Ugyan, de az arca megváltozott, lágy. "Tudod, nem hagyta volna, hogy menj nélkülem." Ego szeme találkozott újra az enyém. "Úgy tűnik, hogy Carter fut a sorozat. Ha elmész, megyek."


Megkérdeztem. "Lehet, hogy halasszuk el az udvarlás verseny, amíg vége van?"


"Hallottad," Zach-mondta komoran. "Nincs verseny." Ő nézett le a kávét.


"Sajnálom, Zach," mondta Erica.


Ő a példakép. "Mikor fogunk Parakata?"


Ego tanult tőle egy pillanatra. Talán működni fog, miután minden. "Minél előbb, annál jobb."


"Tudom, hol kocsit bérelni," mondta Erica. "Mi a Brasilia út, amely elvezet minket a legtöbb utat a Tijuca-Erdő."


"Igazából" - mondtam. "Ha az autó ma, azt javaslom, hagyjuk el ma este. Jobb lenne, hogy vezessen keresztül a meleg, ragacsos dzsungelben."


"Jól vagyok vele," mondta Zach.


"Akkor ezt megbeszéltük," Erica ki. "Zach, segít kiválasztani a megbízható autó?"


Megnézte nem. Egy kis vigyor jelent meg az arcán. "Abból, amit olvastam róla, hogy egy autó szakértő. Miért nem megyünk?" Úgy nézett rám, questioningly.


Az ő egója tartotta a tekintetét egy pillanatra. Igen, ő is meg tudná csinálni. "Majd hívj fel minket, hogy készen van," mondtam.


* * *


Elindultunk azon az éjszakán. Az ajánlást, Zach úgy döntött, egy fekete BMW 3.0 CS szedán az útra. Ego kezelhetősége kiváló volt sebességváltó, hogy öröm volt vele dolgozni. Zach vezetett éjfélig, aztán az övé átvette a vezető helyet. Az út nem tekinthető jó, annak ellenére, hogy volt egy autópálya Brasilia a hátországban. Karbantartás általában a szegény, de néhány helyen az áthatolhatatlan dzsungel úgy tűnt, készen arra, hogy felidézzük a keskeny vágott bele az ih stack dollár.


Része a nap pihentünk, felkészülés az utazásra, de a monotónia, az utat nem tette lehetővé,


pihenni. Egész éjjel utaztunk, majd aludtam, másnap kétszer is a legmelegebb idő: egyszer a kocsiban ülve, ami azért volt nehéz, mert a szúnyog, meg meleg, meg újra, piszkos hotel egy kis faluban. Aznap este mentünk megint sokáig, másnap reggel megérkeztünk Paracata.


Volt egy nagy falu lakossága több ezer, egy város főterén, valamint számos cantinas. Itt nem álltunk meg, mert nem akarjuk felhívni magunkra a figyelmet. Akkor lenne értelme, ha Stavros emberek mulattak, látogatás a faluban, s egy rajtuk keresztül lehet gyanús fehér idegenek.


Az út az ültetvény, ha lehetne az a címe, egy út volt, öt mérföldre Parakatu. Volt egy földút mély bejárni azt a vágást szinte észrevétlenül a dzsungelbe, egy kilencven fokos szögben, hogy az autópálya. A kocsi lassan Zach-kel a kormánynál. Az ágak körül az aljnövényzetben karcos, húzta a kocsit, le minket a windows. Mert volt, hogy lassan vezetek, szúnyogok lepték el az autót, majd kicsit minket a nyitott terület. Thompson, a CIA azt mondta, hogy az ültetvények a terem majdnem tíz km az út. Voltunk vezetni félúton tartott majdnem egy órát kap, hogy messze van. Szerencsére nem láttuk, hogy minden autó elmegy, mert abban a pillanatban nem látok nyitott ütközések.


Például, hat mérföld az út, találtunk egy helyet, ahol lehet bekapcsolni a BMW le a keskeny útról, bele az aljnövényzet, így elég jól el van rejtve. Amint kiértünk voltunk, rovarok által megtámadott. Mi permetezni visszataszító, majd elindultunk.


Ott volt egy magas eukaliptuszfa körülbelül fél mérföldnyire Lea Stavros ranch-stílusú kastély. A fa állt körül a területet, a terület mellett egy magas drótkerítés, amit úgy tűnt, hogy egykor része volt a terület, de velük a vadászgörény vette át a dzsungelben. Egy ideje, az a fa volt, amelyet a CIA, mint megfigyelés. Volt, hogy ez a fa, hogy Erica Zaka vezette őt, mint sétáltunk át a nedves, ragadós hő. Utaztunk körülbelül ugyanolyan sebességgel, mint az autó, de megérkeztek kevesebb, mint egy óra. A tetején a fa, rejtve, az ültetvények, volt egy bambusz platform csatlakozik az ágak a pandan szálak. Bambusz lépések voltak rögzítve, a csomagtartó pedig ágak különböző helyeken, hogy a hegymászás könnyebb.


"Megyünk oda?" Erica kérdezte.


Elütötte egy szúnyog. "Ha ez vigasztal, valószínűleg nem lesz ilyen hibákat."


"Akkor menjünk fel, majd egy hétig maradhat," Zach-mondta. Ego szőke haja kusza a homlokán, a khaki ing, mint a többi a Svédek, vérfoltos.


Neki, a gmu-kuncogott. Az egész ego hozzáállása megváltozott, mivel a vadászgörény Erika húzta ego le, s úgy tűnt, hogy elfogadja a tényt, hogy nem volt fizikailag vonzódik hozzá. Lenézett a Smith & Wesson revolver 38 az öv tok az övén, s örülök, hogy volna ego vele. Erica egy intelligens ügynök, de Zach volt, izmos. Volt egy fegyverszakértő, s hozott egy láda különböző fegyverek vele a kocsiban.


Mi felmászott egy fára. Körülbelül félúton van a tetején, ő kezdett kialakulni egy új tisztelet a CIA-ügynökök, akik ezt rendszeresen során ih legutóbbi koncentrált felügyeleti. Amikor elértük a platform, teljesen kimerültünk. Erica még mindig ideges a mászás, valamint a magasság volt jelenleg.


Zihálta. "Isten, megérte?"


Megragadta egy pár nagy teljesítményű távcső a nyaka körül néztem az ültetvény. Aztán megmutattam neki. Megkérdeztem tőle, hogy " Mit gondolsz?"


Nézett, amit Zach én már láttam - nyílt kilátás a levelek a farm. Ebből a helyzetből, megfigyelő távcsővel lehetett látni, hogy mi történik valahol az ültetvényen. Amellett, hogy a fő épületben, amely a farmra, ott volt egy csomó más épületek körül, főleg hátul, ami úgy nézett ki, mint a laktanyát, valamint melléképületek. Ez egy lenyűgöző játék. A bekerített területen teljesen beültetett fák, cserjék, ott voltak a földutak, valamint a parkolóhelyek. A kerítés mögött volt egy terület, amely a régebben beültetett gumi fákat, ha a korábbi tulajdonos élt itt, de az ih dzsungel fojtott le a csírákat.


Erica távcsövet, majd körbenézett a hely. Sóhajtott boldogan. "Igazad volt, Nick. A szúnyogok nem tud repülni olyan magas."


"Lehet, hogy mindannyian tévedtünk," Zach-mondta egy idő után. "Ezzel a puskával egy távcső, hogy az autó ma már tudott ülni, meg Stavros, a férfiak minden nap.".


Megkérdeztem. - "Mi lesz ih mind az utcán? "", Valamint a jól húz, hogyan őrizzük meg az ih ott, amíg rendet ih?"


"Azon kívül, hogy" Erica hozzátette: "ha a támadás kívülről, akkor minden esélye, hogy Minurkos előtt, majd megöli ego."


"Igaz" - mondtam. "Ha megölik, akkor lehet, hogy nem tudunk semmit."


"Igaz, hogy nem tudjuk veszélyezteti Minurkos," Zak beleegyezett. "De jól jönne egy puska tökéletesen ide. Milyen kár."


Neki, Zak hittem, túl kíváncsi, hogy megöli. Ez már túl sok volt, mint a vadászat számára. Elhatároztam, hogy megszabaduljon az, aki tényleg az utamba került, de nem az a lényeg, hogy megöli őket feleslegesen. Nem próbálja meg, mondat, majd végre minden egyes ember csak azért, mert dolgoztak, Stavros.


A következő néhány óra, délig, néztük az ültetvény, felváltva távcsővel. A CIA szerint az első, a fegyveresek ezen a területen körülbelül fél tucat, de nem több, mint nyolc ember. Fürdőzés után ezeket az órákat a platform nézni, ahogy az emberek jönnek-mennek, a saját megfigyelések megerősítik ezt a következtetést. Amikor a konfrontáció alakul ki, akkor legalább kettő, egy.


Nem láttuk a Minurkos, amíg elhagytuk a platform. Akkor az ego jelenléte a helyén jött létre. Kiment, a pajta épület egy másik férfival, elment a fő bejárat a birtok, majd belépett. Ő látta az idő, Ego-távcsőn keresztül, amikor eltűnt be, nem volt kétséges, hogy az az ember, aki látta volt Nikkor Minurkos. Legalább nem azért jöttünk ide, a törekvés, hogy egy szellem.


Nem sokkal azelőtt, hogy leszállt a fáról, még egyszer meg kellett ismételni a bejárat terv.


"Szóval" - mondtam, "megyünk vissza a kocsihoz, majd a autóval nyíltan, hogy ez a hely, mint Stavros a legjobb barátok. Hadd beszéljek a férfi a kapunál. Majd azt mondjuk, hogy a Brazil Bajnokságban, majd amikor beértünk, akkor ragaszkodnak a találkozó Heinz Gruber, az ember felelős Stavros hiánya. Remélem, már nem tudom, hogy nézek ki itt az ültetvényen."


Erica kinyitotta a táskát, majd elővett egy kis, pisze orrú Belga .25-kaliberű revolver. Volt egy szép kis pisztoly, egy gyöngy kezelni, meg a divatos gravírozás. Tudtam, hogy tud lőni, mert az elmúlt kapcsolat vele. Ő ellenőrzi az ő egója, majd visszateszi a táskájában.


"Minden rendben lesz" - mondta.


Zach nagyon menni akar is. "Mi lesz velük" - mondta.


"Igen," egyeztem bele. A hotel szeretné, ha teljesen biztos.


Az ötödik fejezet.


Mentünk lassan az utolsó ötven méterre a kaputól. A férfi szolgálatban volt már, ahogy a megközelítés. Volt öltözve, khaki nadrág, mint mi, egy összecsukható automata puskát akasztott a vállára. Levette az ego készített nekünk, akció, figyel minket megközelítés.


"Ha nem sikerül ez a fickó, mimmo, a labda játék vége", azt mondta nekik. Erica bólintott.


"Igen," Zach ki. Nen, mint én, volt egyszer viselt egy könnyű kabát, hogy elrejtse a fegyverek. A fegyverek voltak a hétköznapi, de Zack volt egy hihetetlen választék. Amellett, hogy egy 38-as kaliberű revolver, vitt egy kis Sterling 380 PPL géppisztoly a zsebében is elrejtett egy dobókés, valamint egy nyakszorító a birtokában. Volt egy két lábon járó arsenal. Neki, remélve, hogy ezzel segíthet neki túlélni.


Megálltunk csak tíz méterre az őr. Ő vezetett, így szólt jó hangosan, határozottan, hogy neki angolul. "Jó napot!"


Az őr bejött az ablakon. Volt egy ördögi fiatal férfi erős heg a bal oldalán. Ő nem viszonozta a mosolyt.


"Mit akarsz itt?" "Mi van?" - követelte, vállalja, hogy gyanúsan be a kocsiba. "Te vagy magánlaksértést követett el."


Mondtam neki. "Hé, tényleg!" "Barátok vagyunk Adrian Stavros."


Tanulmányozta az arcom óvatosan. "Én még nem láttam. Ki vagy te?"


Adott emu a kitalált nevek. "Mi vagyunk a Rio," mondta neki véletlenül. "A Brazil Liga". A Liga volt egy alvilági csoport Rio, hogy aktívan versenyzett Stavros a csempészet tevékenységek. AX oka volt hinni, hogy Stavros nemrég megpróbálta egyesíteni ih a saját csoport, valamint Stavros irányította az egészet.


"Ha még itt vagy, mit csinálsz itt?" az őr megkérdezte.


"Stavros meghívott minket" - mondtam. "Mert azt, hogy késünk, megmondom Stavros."


Rám nézett. "Stavros tiszta ültetvények. Ő egy üzleti útra."


"Azt mondta, hogy lehet. Azt mondta nekünk, hogy lássuk, Heinz Gruber."


A tudás, a Hadnagy Stavros neve mély benyomást tesz rám ennek az embernek. Dörzsölte az állát elgondolkodva. "Jól van, várjatok itt."


Visszament a kapuhoz, figyeltük minden lépését. Alatt egy kis napellenző, felvette, ami úgy nézett ki, mint egy hadsereg rádió egy fából készült a szék. Beszélt pár percig hallgatott, majd tegye az ego vissza, s ment vissza a kocsihoz.


"Megadhat. A kocsival a helyszínen nyílt a ház előtt park. Lesz kint találkoztunk."


"Nagyon jó," mondtam.


Az őr kinyitotta a vezeték kapu. Bámult a fegyvert alatt a karját egy hosszú pillanatra. Ez, talán, lesz még, hogy számolni kell. Intett nekem, át a kapun, s elvitte a kocsit.


"Menjünk" - mondta Erica, majd Zach.


Mentünk át a kapun, majd zárták mögöttünk. Zak vigyorgott, miközben figyelte a kapu közelében.


Vezettem egy földút felé a komplexum. Ez egy gyönyörű hely: boltívek, piros virágok, bougainvilleas. Megállt előttem egy hatalmas adobe házban kaptunk ki, akik az autó, mint a négy férfi kiszállt. Betettük a kocsiba köztünk az őr a kapunál.


A férfi, aki szembe velünk egy kicsit durva. A három körül őket, az is, aki az első volt öltözve, khaki nadrág, meg minden fegyver volt a sarkában. Körül őket, Odin volt, egy zömök, sötét bőrű ember, aki úgy nézett ki, mint egy Brazil. A második egy magas, vékony srác a megjelenése egy fiatal John Carradine, a harmadik pedig úgy nézett ki, mint egy Amerikai hippi hosszú hajú, szakállas. Nem tetszik az arca. A negyedik ember volt, rajta egy kigombolta fehér ing, személyre szabott nadrág. Volt egy magas, izmos ember, őszülő hajú, szögletes, kemény arcát. Úgy volt, hogy az egykori Náci Gruber.


A három beosztottak táplált ki, így vesz körül bennünket, elég jól. Örülök, hogy mi volt a kocsi köztünk az őr a kapunál, aki körülbelül harminc méterre.


"Herr Gruber? Neki, bólintott felé, a férfi a fehér ing.


"Igazából" - mondta büszkén, akcentussal. Viselt Luger pisztoly, mint az enyém, az egy öv tok. "Mi ez a találkozó Adrian Stavros?"


Zack pedig hosszú haja volt, értékelésére a többi más. A zömök Stavros ember úgy tűnt, alig várja, hogy felhívja a pisztolyt, a csípő, a magas, vékony srác nem tudta levenni a szemét Erica.


"Ő hívott meg minket," - mondtam lazán. "Felajánlottuk gmu egy adag hígítatlan heroin. Pár viszonteladóink bajban vannak, nem tudnak kezelni. Biztos, hogy azt mondtam neked?"


Gruber tanult meg egy pillanatra. "Nem," mondta. "Egy Amerikai. Nem tudtam, hogy az Amerikaiak dolgozik a Liga."


"Jó pap is holtig tanul," emu-mondtam neki.


"Ki vagy te?" Azt kérdezte Erica.


"Zsidó" - mondta határozottan.


Ego szemeit, s mosolygott élesen. "Nagyon érdekes" - mondta, akik a Erica, hogy Zach. "Nos, lehet, hogy meg tudjuk tárgyalni. Majd a nap, igaz?"


"Ez úgy hangzik, mint egy jó ötlet" - mondtam. Reméltem, hogy valahogy külön Gruber, mint a többiek, ha egyszer bent voltunk.


De nem ez volt a helyzet. Hirtelen, egy ötödik férfi jött ki a házból; találkozott a tekintetünk, felismertük egymást azonnal. Volt egy beszélgetés az Apex Behozatal hivatal.


"Mi folyik itt?" "Mi van?" kérdezte Gruber. "Ez az az ember, aki prowled a város. Küldött egy ember után, de nem jött vissza."


Gruber szemeit, mint a hosszú hajú férfi óvatosan kihúzta a revolverét. Nos, Gruber mondta magát. Ego szeme rohant az arcomról, hogy Erica, majd Zach feszült is, majd vissza rám. "Ki vagy te igazán, Della?"


A tekintete változott szállás helye, hogy Gruber. A többi a fegyveresek még nem készült el a fegyvereiket. "Én vagyok az, aki saját magát nevezte Hema. Csak úgy, mint a többiek. Most akarsz foglalkozni, vagy nem?"


"Miért jött Apex pózol, mint egy törvényes importőr?" kérdezte szállás helye. "Még mindig azt mondja, hogy ő azt akarja, Japán kamera?"


"Nem," Gruber-mondta lassan. "Nem igazán. Menj be a házba, Mr...."


"Johnson", mondtam.


"Johnson. De először meg kell, hogy ellenőrizze, ha fegyveres."


A sarokban a szeme, láttam a nehéz nézd Zach adott nekem. Nem hagyom, hogy ezek az emberek hatástalanítani, már nem volt ugyanaz a személy. Ha sikerrel jártak volna, egyikünk sem volna, valószínűleg soha nem hagyta el élve ezt a helyet. Adtam Zack egy pillantást, hogy azt remélte, mondtam neki, én is vele volt.


"Nagyon jól, Herr Gruber," mondtam. Elkezdtem elérte a Wilhelmina, a 9mm luger.


Gruber szerint, megállítani. "Ezt elviszem, Johnson."


Pontosan így azt reméltem, hogy képes lenne rá. Amint elérte a kabát, megragadta az ego pedig határozottan megragadta a nyakát alatt az ego álla. A hosszú hajú ember célja a fejem, majd Zach elővette a 38-as kaliberű pisztolyt. A hosszú hajú ember eltolódott a hatálya tőlem, hogy Zack, majd lőtt, mint Zack guggolt le; a Gawk repült el a BMW mögöttünk. Zack fegyvert válaszolt egy éles üvöltés, majd nyomja meg a Hosszú hajú ember egyenesen a mellkas, kopogás ego ellen a stukkó pillér, hogy már támogatja a boltív a bejáratnál, hogy az épület. Kinyitotta a száját széles, rövid ideig, majd meghalt, mielőtt lezuhant a földre.


Akkor sok dolog történt egyidejűleg vagy gyors egymásutánban. Kiabáltam Zach, hogy nem lő, de már túl késő volt. Ő mindent egy őrület a mozgás. A zömök férfit, majd a magas férfi, mind elvette a fegyvereket, ahogy Erica. Szállás helye fordult meg a házban, s Zak lőtt, majd nyomja meg a gmu a gerinc. Szállás helye sikoltott zuhant arccal a porba.


"Tarts ki, vagy megölöm Gruber," megfenyegette a másik fegyveresek. Hugo volt csússzon, mint egy stiletto a kezembe, most már a kezében volt, szilárdan ellen Gruber torkát. Hallottam egy hangos, izgatott kiáltás a kapu őr mögöttem.


A magas, sovány férfi megállt eléri, de a zömök ember volt már felhívta a revolver volt, hogy Zack lőni. Erica térdelt mellette a szedán, majd elővett egy pisze orrú revolver körül a táskáját. A zömök puskás lőtt, majd nyomja Zack a mellkasába. Zach megpördült, majd a hátsó sárvédő, a kocsi nehéz újra.


Erica célba vette s meglőtte a Belga pisztolyt, a zömök fegyveres megragadta a karját, s felsikoltott. Ego revolver a földre kétszer esett oldalra a vállán, majd leesett a földre.


Gruber szerzett önbizalom, vagy, miközben a figyelem elterelődött a figyelmem, megfogta a kést a kéz elérte, hogy emelje el a torkát. Ugyanaz a mozgás, megütötte a bal lábát rúgta a shin, majd shin. A hangja morgott, s a hatalom meggyengült. Aztán kicsúszott a csel, hogy fordult a kést kezében, mint ment. Hugo játszott velem, ahogy mindketten a földre esett, a kocsi mellett.


Látva ezt, a magas férfi a földre, majd előhúzta a fegyverét. Erica lőtt, de a lövés nem talált. Ő viszonozta a tüzet, majd megvakarta a fém az autó mellett vállán. Láttam, amikor bajban volt. Elütötte Gruber, aki elesett a hátán távolabb tőlem. Megragadta a stiletto a sárban mögöttünk, dobtam neki ego hátulról a karját felé a magas férfi, mint ő, amelynek célja, hogy Erica újra. A stiletto csapódott az egója mellkas, bevágva szinte némán. Ego szeme kitágult, a fegyver elsült, fröccsenjenek sár köztünk. Elesett, szorongatta a markolat a kést.


Hallottam a kapu nyitó mögöttünk, mint Gruber kezet kapart az arcom. Ő sújtotta az ego újra hallottam a csontok crunch az ego állkapocs. A másik ököl csapódott az egója arcát, majd eltörte a gmu orrát. Ő elvesztette az eszméletét alattam.


Zack halk hangja nem ért el minket. "Vigyázz!"Neki, megfordult, s látta, hogy a lövés nem ölte meg. Küzdött, hogy a lábát, s nézte a kaput.


"Gyere le!" Mondtam neki, hogy Erica, aki már ült, nagyon közel áll hozzám legközelebb, hogy egy fekete szedán.


Az őr rámutatott egy géppuska felénk. Zak álltam fel, amelynek célja a fegyvert az ember, de az őr lelőtte. Tört a tűz mennydörgött az Ego automatikus puska, ásni a földbe, Zack, akkor üti a gmu a mellkas előtt elkezdték repül ki a fém a kocsiból. Erica nem mozog, amikor Zach hit, a por, a hátán, meghalt.


Ő hengerelt kétszer a kocsi szál, hogy az első lökhárító, húzza ki a Luger, mint ment. Mikor odaértem, az őr csak kezd lőni, a másik oldalon a fegyvert. Lőtt három gyors lövést neki, kezében a pisztolyt, a másik kezében. A Luger golyó eltalálta a kerítés mögé, aztán az őr lágyéki, illetve a mellkas ebben a sorrendben. Automata puska lövés be a kobalt ég, mint ő esett bele a porba. Aztán, hirtelen, a terület elcsendesedett.


Ő ott feküdt, hiányzik. Valahol a dzsungelben, egy madár rikoltott felháborodottan a zaj. Tele volt porban. Lassan felállt, majd segített Erica, hogy a lábát. Bámult Zach, a hitetlenség, az arca fehér.


Megfordultam, hogy Gruber láttam közeledik. Fölé hajoltam, majd nyomd az ego egy párszor, de úgy nézett rám, részegen. Ő felnyögött. A gmu Luger ragadt az arcába. "Hány ember van a házban őrzik a Minurkos?" Azt követelte tőle.


Megpróbált beszélni, de az emu-nak gondja volt kiugrott az állkapcsa. "Én ... nem ..."


Egy emu luger felhúzott az álla alá. "Mennyi?"


Ő gyengén tartott fel két ujját. Megfordult, hogy Erica. "Maradj itt, vigyázz rá."


Ő bólintott numbly.


Neki, elment a bejárat a házba. A széles, boltíves ajtó nyitva volt. Belépett a nagy társalgóban, épp időben, hogy belebotlottam egy sötét arcú ember, egy géppisztollyal a kezében. A lövés ment a luger, ment le az üvöltés a folyosón. A férfi a falnak mellette. Akkor esett le egy terjedelmes heap egy kis széket, s most már magában foglalja az ego is, üti a padlón.


Az ember maradt, akik a hosszú folyosón balra. Végigmegyek a folyosón gyorsan, de óvatosan. Nem tudtam halogatni keres Minurkos, különben valószínűleg halott volt, amikor végre sikerült. Lehet, hogy már megölték őt.


A folyosókon, amelyek gondoltam voltak hálószoba, nyitva voltak, kivéve egyet a végén. Hallottam egy lágy hang, belülről, mint megálltam előtte. Vesz egy mély lélegzetet, hátralépett, majd kegyetlenül berúgta az ajtót. Úgy fogad, majd ment keresztül.


Egy nagyon vékony, csúnya ember állt a Minurkos, ki volt kötve, hogy egy egyenes támlájú széket, majd fegyvert fogott a gmu fejét. Az ujja a ravaszon, megfordult, hogy szembenézzen velem, ahogy kinyílt az ajtó nagy durranással. Ő adta le az első lövést, de hevesen, a gawk átrágta a fa ajtókeret mellettem. Lelőtte egy luger, majd nyomja meg a gmu a mellkasába. Veri majd a földre esett. De nem tette le a fegyvert. Ő célja, hogy megint én vagyok. Ezúttal ego megelőzte őt, majd a lövés a gmu az arcát, bambán, majd üsd be az emu a fejét.


Minurk bámult a halott fogvatartóm hitetlenkedve, mint Ei tokban a luger . Úgy nézett rám, lassan.


Megkérdeztem. "Nikkor Minurkos?"


"Igen," mondta halkan. "Ki vagy te..."


"Azért jöttünk, hogy release, Mr. Minourkos," mondtam.


Rajzolt egy rongyos levegőt. "Hála Istennek. Úgy volt, hogy..."


"Tudom." Az övé szabad felhasználású neki, majd felállt a székéből, dörzsölte a csuklóját.


"Tényleg jól vagy?" Megkértem, worriedly.


"Igen, én jól leszek." Megrázta a fejét, majd motyogott valamit a görög. "Nem tudom elhinni, hogy ez tényleg egy szál."


"Nos, többnyire."


Elkezdett ego kérdezi, hogy elmondja neki, a történetet, amikor meghallotta a lövést területéről. Eszembe jutott, Erika pedig a német. Aztán megfordult, s futott a folyosón.


Egy pillanat múlva, ő válaszolt. "Jól vagyok." Mielőtt tudtam volna, hogy beköltözik a bejárati előcsarnokban, hirtelen befordult a sarkon, odajött hozzám, a töltelék egy Belga revolver a táskájába.


Megkérdeztem tőle, hogy " Mi a fene történt?"


"Gruber találkoztam korai véget." A szeme kerülte az enyémet.


"Te voltál?" Megkérdeztem.


"Elkezdett motyogott a kiugrott az állkapcsa. Amikor megkérdeztem, mit mondott, ő hívott egy mocskos Zsidó, azt mondta, nem kellett volna a többiekkel együtt ő is látta, hogy ki halt meg dachauban. Nem hiszik, hogy a Zsidók lehetővé kell tenni, hogy ebben a világban élni olyan emberekkel, mint neki. Ezért az ő egója fordul, hogy egy másik világ. Remélem, elég meleg van ott neki ."


Végül, a zöld a szeme találkozott az enyém dacosan, hogy azt higgyem . Emlékezett rá, hogy a szüleid rokonok kivégezték a Nácik által buchenwaldban. Valamiért nem tudtam mit mondani a Heinz Gruber védelem.


"Gyere be, ismerje meg Mr. Minourkos," mondtam.


Beléptünk a szobába, Erica nézte a holttestet a földön. A Minurkos volt dőlve egy közeli fal. Rendezte amikor látta, hogy Erica.


"Miss Erica Nystrom," ih mutatta be. "Az izraeli titkosszolgálat".


A Minurkos ' szemeit. Rám nézett. "Te is?"


"A nevem Carter. Nick Carter. A kormány az azonos kapacitású, mint Ms Nystrom. Azért jöttünk ide, hogy szabad, majd rögzítse Adrian Stavros."


A Minurkos ellépett a fal. "Látom. Nos, Carter, az első dolog, amit akarok, mint egy szabad ember, hogy a kapcsolatot a hatóságokkal." Stahl ego hang hasonló üzleti mágnás beszélget az alkalmazottak. "Majd én elintézem, hogy Adrian Stavros egyedül."


"Mr Minourkos," mondtam lassan " egyáltalán nem ok arra, hogy bármit is tegyen ebben a szakaszban. Csak a végén a piros szalagot, illetve késés. Inkább ezt bízd csak ránk."


Úgy tűnt bosszantotta. "Honnan tudom, hogy a hema nevezed magad?"


"Tudod, hogy az életünket kockáztattuk, hogy szabad. Elvesztettünk egy ember ezen a dell, " mondtam szarkasztikusan. "Azt hiszem, ez előnyt jelent majd számunkra kétséges."


Ego arca húzott, a hirtelen fáradtság. "Valószínűleg igazad van. Kérlek, bocsáss meg nekem. Én is sok mindenen ment keresztül."


"Mint hogy a Stavros egyedül, Mr. Minourkos," én továbbra is, " ez nagyon praktikus. Ez az ember egy egész hadsereget."


A Minurkos felemelte a szemöldökét, majd kiment a pálcáját, hogy " oké, Oké, Carter. Veled megyek, s ez a lány. De ha látom, hogy valamikor, hogy a módszer nem működik, azt kell venni a helyzetet a saját kezembe."


A mosolya rövid volt. "Jól hangzik" - mondtam. "Elrabolták által Stavros Athénban?"


Minurkos ült le az egyenes támlájú széken ült, amikor berontott a szobába. Ő leült rá, velünk szemben.


"Nem fogod elhinni, hogy ez az ember okos," kezdte lassan. "Én nem tartom magam ártatlan, Carter, de még soha nem találkoztam olyannal, mint Adrian Stavros. Az ő ötlete volt, hogy építsenek egy flotta körül számítógép-vezérelt víz alatti olajszállító tartályhajók. Stavros rájött, hogy ez majd segíteni akart nekem - ő így mondta.


"Először ego nem is akarom látni, de ő küldött nekem egy e-mailt néhány nagyon jó ötletek. A végén meghívta, ego, hogy a penthouse Athénban. Beszélgettünk egy ideig.


"Mr Minourkos, emlékszem, mit mondott nekem:"én ugyanazt a tervet, mint te. Ha engedi, akkor halhatatlan leszel az annals of szállítási előzmények. Nagyon meggyőző volt.


"De Mr. Stavros," azt mondta, " vannak komplex műszaki problémák, amelyeket meg kell oldani.


"Két mérnök, aki ezt", mondta nekem. Lenyűgöző, még akkor is, mást is láttam a férfi arcát, valami, ami nem tetszik, de úgy mutatta be, mint a túlzott izgalom a projekt."


Megkérdeztem. "Ő hozta a mérnökök neked?"


"Ah, igen. Azt is tudják, kreatív ötletek. Meg volt győződve arról, hogy lehet, hogy megvannak a képességei ahhoz, hogy ez megtörténjen. Ez volt az a pont, Carter, hogy ő nyugodt a gárda. Kért egy személyes megbeszélésre a lakásban. Én pedig beleegyeztem. Csak a személyi titkár, majd egy másik asszisztense volt jelen. Hozott két ember vele, hogy ő még nem láttam."


"Mikor történt?" Erica kérdezte.


"Nos, én nem gyanakszik rá először," Minurkas azt mondta, az arca sápadt volt, mint amire emlékezett. "Akkor majdnem figyelmeztetés nélkül, Stavros kérdezte az asszisztens, hogy menjen egy másik szobába. Őt követte egy Stavros a férfiak. Két lövést adtak le." Minurkas elcsendesedett.


"Megölte az ihk itt?" Megkérdeztem.


"Hűvösen. Az ego csatlósai leütött a lábamról, valamint ölte meg majdnem a végkimerülésig. Elvittek, hogy a másik szobában készült, nézd a véres testeket. Soha nem fogom elfelejteni.


"Salaka, a titkár, feküdt egy medence a saját vérét. Egy másik fickó arca volt tépve. Stavros azt mondta ugyanezt várjuk el, ha nem működik együtt."


"Mi történt azután?"


"A következő nap, hoztak egy ember, aki úgy nézett ki, mint Salaka Madupas. Ez az ember még beszélt, mint egy Hering, valamint ismételt mind az ego a stílusuk. Hihetetlen, igazán hihetetlen. Olyan volt, mint egy szörnyű rémálom."


"Volt egy ember, adnának neked?" Erica kérdezte.


"Nem, nem szükséges. Én ritkán láttam az egészségügyi intézmények kivételével-szoros üzleti partnerek. Oni hoztak egy hangrögzítő játszott vissza pár felvétel a hangom, hogy megörökítették a tudtom nélkül a korábbi találkozókon. Stavros pisztolyt a fejemhez, azt mondta, megöl itt nyíltan senki nem tudja, hogy nagyon hosszú idő. De szerint egóm túlélte volna, ha nem vették volna túl nagy gondot. Szükségük volt, azt mondta, további megjegyzések, valamint a levelet írni a saját szavak, gondolatok. A privát jet el, hogy ezen az istenverte helyen."


"Nem Stavros mondani, mit fog tenni?" Erica kérdezte zavartan.


A Minurkos nevetett szárazon. "Nagyon nyitott. Azt mondta, hogy ők a célja, hogy megdöntsék a görög kormány a nevemben, hogy hívja fel a barátok, a hadseregben, de más mezők segítségével, a személy, aki jelentett, mint a miniszter a telefont, majd a személyes kapcsolatok. . Mivel nem volt egy magánember, nem tudja meg senki, hogy szokatlan, hogy nem találkoztam velük személyesen. Ha valaki ragaszkodik ahhoz, hogy találkozik velem, tudják vinni Athén, értem találkozni velük, mondja meg nekik, amit akarnak.


"Megmutatták, egy másik személy, aki tudta volna pontosan, hogy hamis az aláírás. Ez az ember írta ellenőrzi, hogy a különböző számlák töltötte a pénzem egy katonai puccsot terveztek, hogy megszervezze."


Megkérdeztem. "Ő a részleteket?"


"Mr Stavros, aki szégyellem bevallani, a görög származású, beszélt nyíltan arról, mindketten Athénban itt. Azt mondta, hogy az ego terv három részre oszlik. Először is, azt tervezi, hogy megszabaduljon az uralkodó junta tette azokat az embereket a hatalom, akik úgy érzik, hűséges hozzám. Úgy fogják érezni, hogy ez a hűség nem azért, mert barátok vagyunk, mint a legtöbb körül őket, nem lesz, hanem azért, mert Stavros megígérte nekik, hatalom, dicsőség az én nevemben ."


"Nagyon okos!" - mondtam.


"A második, az ego terv magában foglalja kényszeríti ezeket az új hadvezérek, ezredesek, hogy a kereslet, hogy neki, Nikkor Minurkos, kinevezett elnök teljes jogkörrel a junta. Stavros jelezte, hogy nem lehet használni a tervnek ez a része, mint az én személyes életem függ tőle. Úgy értem, nem lett volna alkalmazható, ha egyértelmű volt, hogy Stavros bízol bennem annyira, hogy ne beszéljek arról, hogy valójában mi folyik Della Utcán. Különben talált volna egy másik szélhámos, ezúttal helyettem."


"Ez is munka," Erica kommentálta. "Kevesen tudják, az arcod elég jól vettem észre, hogy a kis különbség a között, hogy az arcvonások, illetve egy szélhámos."


"Fantasztikus," Minourkas mondta. "Hihetetlen, hogy a vágy, az adatvédelmi hozzájárult ahhoz, hogy ezt a borzalmat. Mindenesetre, a harmadik fázisban a terv, kéri az oroszlán, vagy magam, vagy egy szélhámos, mint Elnök, Görögország, egy rövid időre, ami alatt azt nevez ki őt, mint Stavros alelnöke. akkor ő, mint egy polgár, a neve pedig fokozatosan egyre ismert, hogy a görögök számára. Akkor ő lett volna a hőse a puccs. Aztán, miután bejelentette szegény egészségre, ő lemondott javára Stavros, mint elnök."


A Minurkos elcsendesedett. A "vad" - mondtam. "Miből Stavros hiszem, hogy a Görögök fogja tétlenül nézni, hogy ez megtörténjen?"


"Miért ne?" - mondta Minurkas, egy fáradt arcát. "Emlékszel, mi történt 1967 áprilisában, amikor a junta alakult? Nem volt véres puccs volt, csak egy puccs. A király kormány átvette a hatalmat erőszakkal. Számos cikket az alkotmányt felfüggesztették egy junta rendelet. Paradox, nem igaz, hogy egy ilyen személy jelenik meg, pontosan akkor, amikor az alkotmány helyreállították, amikor a junta több lett, mérsékelt, illetve hívások általános választások a következő évre. Ha Stavros terv a hatalmat sikerül, Görögország válhat zsarnokság tökéletesebb, mint Hitler vagy Sztálin."


Erika úgy nézett ki, a Minurkos nekem. "Akkor kell megállítani, nem?"


A Minurkos vizsgált Erika arcát, óvatosan. Ezt kell tennünk!" A kövér görög állt fel, majd kinyújtotta a téren áll. "Ez az ember is használja a család a hazám ellen. Azzal henceg, hogy a veje, Általános Vassilis Kriezotou, azt hiszi, hogy én vagyok e mögött telek, támogatta az ego, mert azt hiszi, hogy én akarom. Igen, segítek, ahogy tudok. Mi legyen az első lépés? "


"Mi vagyunk fúlt el, hogy Athén," mondtam. "Egy szavazás, ahol megállunk Stavros."


A hatodik fejezet.


Kevesebb, mint negyvennyolc órát, megérkeztünk a görög fővárosban. Ő volt foglalva a összenyitható szobák egy kis szálloda neve az Odeon a 42 Piraeus, közel Omonia Tértől. Az időjárás kellemes volt, s hozott egy kellemes megkönnyebbülés, a hőtől.


Athén újságok tele voltak kommentár a gyorsan változó politikai színtéren. Ott volt a hír, a Rhodesia, hogy a másik barátom Alexis Salomos megölték, pletykák terjednek. Köztudott volt, hogy kísérletet tettek az életét, mielőtt elment Rhodesia. Egy újság különösen kerülni kell megemlíteni, Salomos ' halál. Ő is rendszeresen megjelent újságcikkek lerántja a döntés junta vezetésével, megtámadják a felső tábornok vagy ezredes, szinte minden kérdésben. Salomos említette, hogy ez a kiadó volt, gátlástalan volt az első, hogy támogassa a keményvonalas junta után az 1967-es puccs.


"Nyilvánvaló, hogy a kiadó vette a pénzt," Minourkos megjegyezte, ül egy állítható támlájú székben a szobámban, egy napsütéses napon a nap, amikor megérkeztünk. "Nézd meg ezt a főcím egy másik újság: MINURCOS KITESZI A JUNTA KOMMUNISTA TERVEK. Mr Stavros volt elfoglalva, hogy a propaganda munka."


Erika vett egy csésze sűrű görög kávét a tálcát, hogy hoztak minket, majd állítsa le a Minorkos. Elfogadta ezt a komor arcot. Erica elvitte a kupát magát, majd leült mellém a kis kanapé.


"Remélem, hogy senki más nem látta még, "Minurkosu mondtam neki, hogy" különösen nem Odin ego-veri az embereket. Az élet nem ér egy * drachma, ha Stavros tudtam, hogy itt Athénban."


"Rá fog jönni, amint kapcsolatok Parakatu," Minurkos tagadta, hogy a médiában nekem.


"Igen, de lehet, hogy nem leszek pár napig, ha szerencsénk van. De még akkor sem biztos, hogy valami baj van, anélkül, hogy küld valakit, hogy Rio. Valaki kell, hogy legyen egy ego alárendelt, mert a szállás helye halott . "


"Mi az első teendő, Nick?" - kérdezte Erica. "Nem tudjuk, csak vihar a ház, mint az ültetvényen. Lesz túl jól védett."


"Felhívom a házikó," javasolta Minurkos, " hogy lásd, hogyan kezeli foglalkozik a kívülállók. De meg fogják felismerni a hangomat."


Átadta Őket egy szalvétát, majd egy tálcára. "Emeld fel a hangod beszélni át. Mondd meg nekik, hogy beszélni akarsz magadnak. Ha elutasítja, kérje a recepciós, Salaka Madupas. Mondd meg nekik, hogy te vagy a szerkesztő egy újság körül Thesszaloniki, valamint egy nyilatkozatot arról, hogy Nikkor Minourkos politikai ambíciói."


A Minurkos mosolygott a terv, akkor hívott vissza. Eltakarta a száját egy szalvétával, majd megpróbált változtatni a hangját. Egy pillanattal később beszélt, hogy valaki a lakásban. Megkérdezte Nickor Minurkos aztán hallgatott ih kifogás. Azt kérte, hogy beszélhessen Madupas. Még sokkal többen voltak tárgyalások, de ő azt állította. Aztán beszélt a férfi, aki jelentett, mint Madoupas, egy Athéni színész, akinek a valódi neve, Stavros Minourkos mondta, volt, Yanis Zanni. Minourkos kérdések magát, várta, egyszerű válaszokat, majd megkérdezte, hogy létrehozott egy időpontot egy személyes interjú Úr Minourkos. Emu megtagadta, a beszélgetés vége. Letette, majd ránk nézett.


"Ez olyan, mint egy rossz álom volt, "mondta," olyan, mint én vagyok a lakásban, majd Madupas veszi fel a telefont, mint mindig. Tudják a szokásaimat is. Pedig Zanni hangja pontosan ugyanaz, mint a halott barát Salaka."


"Aki felvette a telefont, először?" Megkérdeztem.


"Egy fiatal férfi. Nem volt görög. Valószínűleg Odin körül Stavros harcosok."


"Úgy néz ki, hogy jól megalapozott," mondta Erica.


"Igen," egyeztem bele. "Mivel az összes Athén szerint Nikkor Minourkos ebben a lakosztályban, hanem egy súlyos helyzet. Stavros még az is lehet, rendőrök őrzik. Vagy az ego katonák egyre privát hadsereg."


"Ha elmegyek a rendőrségre, vagy a junta magát, s mondd meg nekik, hogy mi történt," Minurk azt mondta, " azt hinni fog nekem. Még akkor is, ha azt hiszik, hogy hirtelen elment az eszem, nem lesz szükséges, hogy nézd meg a történetet. Aztán rájönnek, hogy mi történt."


"Ez veszélyes lehet," mondta Erica.


"Igaza van," egyeztem bele. "Jelenleg nem tudjuk, hogy sok barátja Stavros tett a saját nevét. Mindenesetre, ha csak dobd ki a nyílt, kényszerítsük Stavros lépni, - esetleg egy nagyot. Lehet, hogy csak úgy húzza le a puccs nélkül a neve. Van egy katonai csapat készen áll, s körülötte sok ambiciózus hadurak, akik nem érdekel, aki mögött az átvétel. Sőt, ha azt akarja, bozont pedig nem sikerül, vér fog folyni. Sok sl. Nem, Mr. Minourkos. Megyünk osonni Stavros. Az ország, ez az 1. egység, amely hívjuk harci műveletek. Erika volt, elrendelte, hogy végre Stavros, ezért megölöm. Ha a településen Oroszország sikeres, pontosan mi fog történni vele. Ha ez nem sikerül, a hatóságok sokkal civilizáltabb vele. Isten segíteni fog, ha nem tudják megakadályozni, hogy az ego az idő ."


"Rendben, Carter," mondta a Minurkos. "Én magam a kezekben. Hogyan tudunk osonni Úr Stavros?"


Rámosolyogtam Erica, ő pedig válaszolt. "Azt hiszem, említette, hogy Stavros dicsekedett segítségével a rokonainak a szoftver, hogy találkoztunk, Amed Krizota, egy tábornok? "


"Igen," mondta a Minurkos. "Azt kell mondanom, hogy nem egy erős ember. Elvette húgomat, mielőtt gazdag lett, pedig van egy jó házasság. De Vasilis maradt volna a hadsereg egy alacsonyabb rangú, ha nem a kapcsolatok. Úgy érzi, hálás nekem, jogos tehát, mit akar az életben. Tehát neki lenne estestvenno, hogy vállalja, hogy semmilyen tervet, amely a javasolt.


"Stavros fedezte fel ezt. Ő egy komoly ember, Carter, egy ember, aki nem szabad könnyedén venni. Biztosan valami felvétel játszani Vaszilisza telefonon, majd küldött egy ember pózol, mint Salaka Madupas, a titkár. A gazember talált ki, Vaszilisza, hogy én számítottam rá.


"Tudod, hogy Stavros lehet, hogy a tábornok?"


"Utalt rá, hogy Vasilis lenne kérte, hogy szervezze meg a vonat egy titkos osztag katona meggyőzni más katonai személyzet, hogy csatlakozzon a telek."


Igen, gondoltam. "Nagyon óvatosan. Nem a sógorom itt élő Athénban?"


"Itt lakik," Minourkos mondta. "A helység északi városból."


Én kértem rá. "Elviszel hozzá?"


"Nem lesz boldog, hogy" a Minurkos válaszolt.


Hívtam egy taxit, majd a kora esti órákban mentünk Általános Kriezotu rezidenciája. Kénytelen volt a Minurkosa fel egy kalapot, hogy nem fedi fel a érzékünk, amíg odaértünk. A Tábornok házában volt egy kis kúria egy tehetős Athén külvárosában, egy kanyargós földút vezet fel a házat. Le volt nyűgözve, hogy mi a Minurkos képes az átlagember.


Amikor a tábornok találkozott velünk az ajtóban, a Minurkos levette a kalapját. Krizotu csak néztem egy nagyon hosszú idő. Aztán széttárta a karját széles, hogy átfogja a Minurkos.


"Nikkor!" kiáltott fel, így Minurk egy meleg ölelés. Volt egy magas, ősz hajú ember, egy kedves, de Gaulle-mint arc, lágy szemed. Volt öltözve, barna egyenruhát a zsinór a vállán, szalagok húzta le az első.


"Agnia mera sas, Vasilis," Minurk mondta melegen, vissza az ölelés. "Sigha, sigha. Minden rendben."


"Örülök, hogy itt lehetek," Vasilis mondta. "Gyere be. Gyere be." Az ego gesztus megragadta minket.


Beléptünk egy nagy terem, a lépcső mögött, s urnák díszíti a falakat. Az Általános, akkor vezetett be minket a tölgy-faburkolatú könyvtár, vastag szőnyeg, meg egy csomó puha bőr székek. Mi volt ez a játék, valamint az általános kérte, ha szeretnénk egy italt, de azt elutasították. A Minurkos bemutatott Erica csak az utolsó név.


"Ez egy nagy sokk, Nikkor," Kriezotu mondta. "Szeretném, Anna, hogy itt lehetek. Meglátogatja az unokatestvérem, a Piraeus."


"Talán jobb is így, Vasilis" - mondta Minourkos.


"Nem Dhen katalave," Kriezotu mondta. "Jól vagy? Sápadt vagy."


"Jól vagyok", a Minurkos válaszolt. "Köszönöm, hogy ezeket az embereket."


Az Általános nézett ránk. "Nikkor, minden olyan furcsa. Visszautasította, hogy látsz engem, amikor elkezdett a tiéd... beszélhetek szabadon?"


"Igen gyengén" - mondta a Minurkos.


"Nos, nem gondoltam, hogy segítséget kér egy ilyen fontos küldetést anélkül, hogy egy személyes találkozó. Hogy őszinte legyek, én is nagyon szomorú volt ez az egész. Nem voltam benne biztos, ha volt megfelelő..."


A Minurkos fejezte be a mondatot. "Puccs?"


Crisotu nézett vissza ránk. "Nos, igen." Ő behajlított a nagy ízületek. "Én adtam utasítást, hogy az emberek a különleges táborok Delphi és Mykonos, meg van győződve arról, pontos helyét, mások pedig, hogy az új ügy igazságos, de..."


"De te magad sem hiszel benne?"


Minurkos kérdezte reménykedve.


Crisotu leeresztette a fejét. "Nekem sinhori te, Nikkor," mondta. "Sajnálom, de nem hiszem, hogy Görögország szüksége van egy újabb puccs. Az megvan, amit kért, de az a hotel, beszélünk róla, mint férfi a férfinak, a kezdetektől fogva, sok héttel ezelőtt."


"Ne aggódj, Vasilis," Minurk mondta megnyugtatóan. "Nem akarom, hogy egy puccs."


A második alkalommal egy rövid időre, Krizotu arcát mutatta sokk. Azt mondta. "Meggondoltad magad?"


"Vasilis, meg kell magyaráznom valamit, azt akarom, hogy te figyelj nagyon," mondta, Minurkos.


Krizotu hátradőlt a nagy székben, s hallgattam, mint a Minurkos mondta Nekik az egész történetet. Krizotu soha nem zavarta meg, bár többször is a nagy arcát mutatta hitetlenség. Amikor a Minurkos kész, Krizotu csak ült, majd lassan megrázta a fejét. A zsebébe nyúlt, elővette a kefék, s kezdett futni az ujjai vége ih, hogy lenyugtassa magát.


"Hihetetlen!" szólt végül.


"De igaz," Minourkos mondta.


"Tábornok úr, azért vagyunk itt, hogy ne ez az ember örökre, de szükségünk van a segítségére. Csak nekünk, az utolsó pillanatban belső információt Stavros, " mondtam.


Krizotu végre visszanyerte lélekjelenlétét. "Természetesen," beleegyezett. "Úgy lesz a legjobb. Örülök, Nikkor nem e mögött!


"Van egy lejárató kampány folyik át egy újságot, a legtöbb, ami ellen irányul, Ezredes Anatol Kotsikas. Ott van még javaslata, hogy Kotsikas egy áruló, tartozik a hűség Moszkvába. Ez nem igaz. Kotsikas egy liberális, de ő nem kommunista.


Ő a mozgatórugója a közelmúlt politikai reformok, illetve a szponzor, hogy a következő általános választásokon."


"Valaki más?" Megkérdeztem.


Crisotu sóhajtott. A támadások is célzott, akik általában szavazás Kotsikas - Ezredesek Plotarchu, valamint Glavani. Tény, hogy a férfi, aki úgy tesz, mintha a titkár, Nickor, nemrég jött az információ, hogy mind a három ember körül ezeket az embereket meg kell ölni."


Erica váltottam pillantásokat. Stavros meghatározott terveiről.


"Tudod, hogy bármi különleges?" Crisota kérdeztem.


"Nos, egy kicsit. Megkértek, hogy gondoskodjon egy találkozót, ezek között a három férfi pedig, Nikkor. De akkor az ember azt gondolta, hogy a miniszter hívott. Azt mondta, hogy egy gyűlés a penthouse. Azt hiszem, ez az. ezen a találkozón kísérletet fog tenni az életét, a három ezredesek ."


"Tudnunk kell, hogy pontosan mit Stavros tervez, illetve ha", mondtam.


"Igen," Krizotu beleegyezett. "Én teljesen kétségbeesett róla. Nem tudtam elhinni, hogy te is akarod."


"Minden rendben lesz," Minourkos biztosított ego.


A hotel egyetértene vele. Kiderült, hogy Stavros határán volt, egy véres puccsal, majd meg kellett állítanunk, mielőtt megtörtént. "Call junta vezetője Kotsikas, majd próbálja meg kideríteni, ha Stavros ember a kapcsolatot vele," mondta Kriezot. "Nem beszélve, hogy a szám a gyilkosságok még."


"Nagyon jó," Krizotu válaszolt. "Kotsikas beszélhetünk. Mindenképpen próbálja ki."


"Te pedig, Mr. Minurkos," mondtam, " az is segíthet. Lépjen kapcsolatba a vezetők a két bázis, ahol Stavros katonai csoportok találhatók. Gyanítom, hogy ha az Athéniak volt, mert Stavros bajt, ha ez a gyilkosság, annak meg kell történnie, Stavros majd próbálja meg ezeket a különleges erők Athén nagyon gyorsan elfojtani bármilyen reakciót. A kérés az lenne, hogy azt mondja a parancsnok -, hogy ezek a táborok, hogy ott nem mozog ih csapatok, hacsak nem kap értesítéseket személyesen."


"Nagyon jó, Carter," a Minurkos beleegyezett.


"Elég egyértelmű, hogy Stavros nem lehet csak úgy megölni, hogy ezek az emberek anélkül, hogy néhány trükköt." Neki, nézett a semmibe. "Mit gondolsz, lehet, hogy próbálja meg ábrázolni ez az egész, mint egy baleset, vagy a tevékenység néhány radikális politikai csoport?"


Crisotu felemelte a őszülő szemöldökét. "Vagy ez, Carter, vagy ő majd próbálja meg, hogy dobja a sárba, az ih formájában propaganda azzal, hogy szókimondó, mielőtt megöli ih, hogy el fogják veszíteni a szimpátiát az emberek."


A hetedik fejezet.


Hárman mentünk vissza a hotelbe. A Minurkos akartam, hogy maradjon Kriezotu, de féltem, hogy túl veszélyes lenne. Ha Stavros nem bízik Kriezot bármilyen okból, tud betörni a tábornok tartózkodási figyelmeztetés nélkül. Nem akarta, hogy megtalálják a Minurkos van, ha mégis.


Elküldtük edu, hogy a Minurkos szobájába, majd Erica én a szobájába ment. Hamarosan kezdődött megvitatása Stavros tervek.


"Nem tudok ölbe tett kézzel várni, hogy lássuk, mit Stavros a junta vezetőit," mondtam, ahogy ültünk a kis bahar, majd megkóstoltam, a brandy Erica elrendelte.


Erica költözött velem szemben. Ő csókolt meg gyengéden az arcomra. "Nem lehet csak úgy betörni egy kunyhóban, mint maga mondta, hogy" ő kommentálta. A hosszú haja csillogott a halvány fényben.


"Nem," mondtam, hogy a kezét a csípőjére. Megfordult, hogy neki, aztán csókolóztunk. "De nem mehetek a penthouse, majd próbálja meg. Lehet, hogy én is vessen egy pillantást az ih védelem."


Megcsókolta az arcát, nyakát, majd egy fény hideg, kellemes, futott át a bőrt.


"Hogyan?" Kérdezte egy rekedt hang, mint a kezét elkezdte kigombolni az ingemet.


"Mi nem fogunk össze," Sl korrigált neki. A keze volt nagyon zavaró. "Egyedül megyek, néhány csel."


Egy hosszú, fehér combján csúszott át a térdem, meg a ruha-húzta fel, hogy felfedje a gazdag görbe a fenekét. A csípőjét mozgatni közelebb hozzám. "De szeretném, hogy-veled megyek."


Meleg ajkai csiszolt újra az enyém. Nyelvét óvatosan csúszott át a számba, feltárása, valamint a keresés. A jobb keze mozgott, néhány méterrel alacsonyabb talált mi volt a következő, ő pedig nem hiszem, hogy Adrian Stavros többé.


"Egyedül megyek," suttogtam. "Holnap."


A naplemente a ruháját, simogatta a mellét. A sima görbék voltak, lágy, de határozott megnyomásával éhesen ellen a kapcsolatot.


"Jól van, édesem," Erica lehelte a fülembe.


"Rendben," mondta neki halkan. "Nincs több vita."


"Lehet fogadni mernék vele?" - mondta, megnyomva a száját az enyémre.


Volt egy hosszú csók, de Erica kész volt. Mikor vége volt, ő vetkőztetett le. Én vette át, ő pedig felállt, majd odasétált a nagy dupla ágy, a szoba másik végében. Ő is levette a ruhát, aztán a melltartó, rózsaszín bikinit. Ő is jól ábrázolják, pedig gyönyörű. Minden görbe a teste hibátlan volt. Bevetette magát a puha ágyon feküdt ott vár rám. Nem tettem le. Egy ponton, nem volt mellette az ágyon, elérve, megragadta, s megható testét, érezte, hogy olvad el nekem.


Szenvedély volt építve mindketten.


"Ah, Nick," mondta, hozzám ért, a légzés rongyos.


A kezem találtam, nagyjából költözött át. Néhány másodperc után, a gyönyörű hangokat lehetett hallani körül Nem. Lett egy karmos, dühös, primitív nő, elveszíti az irányítást, miközben megpróbálta elfogadni az elégedettség mélyen neki.


Később, amikor Erica elaludt, ő felállt a kukába, majd csendesen bement a szobájába. Ő nem ébredt fel.


Másnap reggel elmentem Erika, majd Minurkos vele a hotelben, majd elindult az Apollo-épület. Megkapta az egységes, a helyi ablak takarítók, akik rendszeresen működött az épületben, majd engedték belépni a penthouse át. Minourkos segített át, ő is fekete a haja, a hotel egy sötét bajusz hogy úgy nézzen ki, görög. Ő hazudott, hogy egy biztonsági őr odakint, egy egyenruhás épület alkalmazott, mondván, hogy Madupas elrendelte, hogy a penthouse windows meg kell tisztítani.


Nem tudott bejutni a különleges lift, amíg ő vezette be magát. A liftkezelő nyilvánvalóan csak Stavros a férfiak. Volt fegyver alatt a kék egyenruhát. Ő szemű a vödör gyanúsan ahogy sétáltunk fel a tetőre. Nincs más lifttel mentünk fel szerint Minourkos, a web lépcső vezet le a legfelső emeleten volt, elzárt, őrzött.


Miután járkálni a lift, ő találta magát egy elegáns folyosó futott elől, hogy az épület hátsó részén. Nen volt, vastag szőnyeg, virág, edények, díszes csillárok lógtak, a magas mennyezet. Két biztonsági őr ült egy asztalnál, a bejárat közelében, a penthouse. Voltak Stavros felbérelt orgyilkosok, része a személyes hadsereg. A Minurkos saját biztonsági őrök, kik voltak kevesen, volt, hogy kirúgják, nem sokkal azután, hogy átveszi a hatalmat a penthouse.


Odin, körülvéve két férfi, a magasabb, találkoztunk a közepén a folyosón. Nem volt barátságos, egyáltalán.


Követelt magyarázatot. "Mit csinálsz itt?"


Azt válaszoltam neki, hogy az a legjobb görög. "Nem az én dolgom nyilvánvaló?" Megkérdeztem. "Azért jöttem, hogy mossa meg a windows."


"Ki küldött?"


Rámutatott egy ruhával javítás az egységes, hogy olvassa el a nevét egy kis ablak, takarító cég.


"A munkáltató bármilyen parancsot a penthouse?"


"Ha nem így lenne, most nem lennék itt" - mondtam. Esélyt adtam neki. "Hallottam, Madup nevét említette."


A másik ember rossz szemmel nézik sötéten hátulról a széket. Szőke haja volt egy nagyon szigorú nézd, ő pedig úgy döntött, hogy ő volt az egyik ember, Stavros hozta vele az egész Brazília. Mint tanulmányozta az arcomat, úgy éreztem, mintha látna át a álruhában.


"Hmm," az ember mellettem morogta. "Fordulj meg, hogy nyögés, majd tegye a kezét a nem".


Kíváncsi voltam, hogy óvatosak voltak a fegyverek. Hagyta, Wilhelmina a hotelben, eltávolították Hugo stiletto a karjából, de kötve Ego, hogy a belsejében a jobb bokám. A tanácsom az, hogy ne írja be az oroszlán barlangjába, hogy megfelelő védelem nélkül. Én fordult, majd megfogta a levegőt, mint a gengszter keresett engem, szakszerűen. Miután megvizsgálta a törzs, karok, ő lassan leeresztette a bal lábát, hogy a térde. Akkor költözött le a jobb combom felé a kés. Ő állt minden törzs, majd elhaladt alatta. Az életem csökkent. Megállt egy arasznyira a fogantyú a stiletto.


"Rendben," mondta. "Fordulj meg, hadd lássam a dokumentumokat."


Ő elővett egy hamis kártyát, ő vizsgálta meg alaposan. Szó nélkül elvette a kártyát egy másik matek órán, meg is mutattam nekik. A férfi végül bólintott, majd a magas, sötét hajú férfi jött vissza, átadta a kártyát vissza, majd belenézett a vödör.


Jó. Fogja be."


"Köszönöm," mondtam szerényen.


A második ember van a mögött a széken, s tanult meg jól, mint a gmu-sétált felém. Kezdte úgy érezni, hogy egyre Fort Knox lenne könnyebb, kevésbé nehéz. Kinyitotta az ajtót, belépett a lakosztályba előtte.


Végre bent az erődben. Volt egy borzalmas érzés, figyelembe véve a biztonsági rés, ha rám találnak. Véletlenek vannak, ha ez bekövetkezik, soha nem fogok járni az épület körül él. Ahogy Stavros megölte a kém lehet, hogy nem a legkellemesebb módja annak, hogy meghal.


Beléptünk a tágas nappaliban. Egyszerűen luxus. Gazdag szőnyeggel borított kétszintes, a padló, a magas mennyezet festett freskói ábrázoló jeleneteket ókori Görögországban. A túlsó végén a szobában volt egy üveg fal a városra nyílik rá egy kis erkélyen keresztül egy üvegajtón. Itt kezdte meg munkáját. Megfordult, s látta, drága bútorok, többnyire antik, az egész szobában. A fából készült urnák kecsesen pihentek a polírozott táblázatok.


Jobbra, keresztül egy félig nyitott ajtón, látta, hogy egy szobában íróasztal, illetve szekrények, amely Stavros látszólag alakítani egy tanulmány. Balra egy folyosó, szoba, feltehetően hálószoba, nappali féleség.


"Azzal kezdem, hogy a nagy windows itt" - mondtam.


"Várj itt," az ember, aki kísért elrendelte.


A válla görnyedt. "Természetesen."


Bement az irodába, aztán eltűnt egy pillanatra. Jobbra lépett, hogy jobban láthassa a belső szobában. Több ember a sötét ruhák körül mozog, de valaki beszél a telefonon. Ez volt a kommunikációs központ. Biztos volt egy fél tucat ember ebben a szobában. Míg vártam rá, két másik férfi jött le a folyosón, hogy a nagy szobában, ahol voltam, rám nézett, majd azt is belépett az irodába. Stavros volt egy csomó ember van itt - talán egy tucat vagy több, bármely adott időpontban. Pedig nem volt kétséges, hogy a legtöbb ember szállított fegyvereket, tudta, hogyan kell használni őket.


Néhány perccel később a férfi, aki megmutatta ki újra megjelent, majd csendben visszatértek a folyosóra. Ő követte keresztül a hivatal egy másik ember, aki hordta a haját, s úgy nézett ki, mint egy radikális diák, aki már kinőtte a ruhát, frizurát. Volt öltözve véletlenül történik, egy nagy revolver nyíltan a vállán oldaltáska több, mint egy rojtos bőr mellény.


"Meddig fog ez tartani?" "Mi az?" - kérdezte az angol.


Az hiszem, az volt, hogy ő, mint a férfi a Paracat, Amerikai volt. Stavros vett egy szilárd magja a politikai aktivisták vele.


Azt válaszoltam neki, tört angolsággal. "Meddig? Talán fél óra, talán egy órán belül. Attól függ, hogy milyen piszkos a windows."


"Madupas nem emlékszem, hogy hívtalak." Nézett rám a nagy kék-lensed szemüveg. Ego arca kissé pock-jelölt, az ajkai nagyon vékony, szinte hiányzik. Az intéző segítségével, ő azonosított ego, mint a másik Stavros; ő volt ismert, mint a Kalapács, egy nagyon kedves srác, aki úgy hitték, hogy megölte a két nő által pántok rúd dinamit, hogy az ih övek.


"Nem, nem hívott?" Úgy vették körül a zsebében egy darab papír stahl az ihk. "Azt mondják, Mr. Minourkos házban."


Abban a pillanatban egy másik ember lépett be a szobába, majd megállt mellett a Hummer. Volt, rövid, sötét, valószínűleg görög. Láttam egy képet Salaka Madupas a FEJSZE fájlokat, a férfi úgy nézett ki, mint neki.


"Nem emlékszem, hogy hívja az ablak tisztítás cég", mondta Hammer angol nyelven. "Mikor volt az utolsó alkalom, hogy jött ide?"


"Nem emlékszem, anélkül, megjegyzések" - mondtam idegesen. "Azt megértem, hogy kell a nyilvántartást."


Kalapács megkeresett arrogánsan. "De már itt korábban?"


Az övé habozott. "Igen, őt, itt dolgozott korábban."


Elővett egy revolver, majd rámutatott, hogy az arcomba. Az agy egója volt, kellemetlenül közel. "Mondd meg, hogy néz ki a konyha."


Egy szivárog a vér tört ki alatt a bal kezem. Próbáltam felidézni, hogy a leírás a konyhában, hogy a Minurkos adott nekem. "Ez nagy, a mosogató, beépített szekrények! Egyébként mi ez?"


"Á, hagyd, start" - mondta a hamis Madupa.


Kalapács figyelmen kívül hagyni őt. "Hány ablak van a konyhában?"


Kíváncsi voltam, hogy milyen gyorsan tudtam, hogy a stiletto, ha a földre esett az ego lábát. De aztán, eszembe jutott, hogy a konyhában van egy belső szoba, a folyosó az épület, nem pedig a külső nyögés. "De nincs windows," mondtam ártatlanul.


Hammer hüvelykujj nyomta meg a ravaszt. Fokozatosan a fehér a keze megfakult, ő meg letenni a fegyvert, hogy az oldalon. Egy férfi rövid ujjú póló jött ki az irodából.


"Az emberek az egész Raid Oldalon azt mondják, hogy már küldött egy ember", a fickó azt mondta, Kalapács.


Megpróbált nem nézni megkönnyebbült. Lefizettem egy lány a Plakk hivatal vissza a történet, ha szükséges volt, de féltem, hogy ő valójában mindkét módon.


Kalapács tokban a pisztolyát. Jó. Tisztítsa meg a rohadt windows, " parancsolta. "De gyorsan."


"Igen, uram" - mondtam. "Mr Minourkos néha beszélni akar a régi vitorlás napok. Vajon látom-ego, mielőtt elmegyek?"


Kalapács adott egy éles pillantást. "Nem látod az ego," mondta. "Továbbra is a munka."


"Köszönöm," mondtam.


Azt hadd menjen végig a folyosón, hogy töltse ki a vödör vízzel, majd gyorsan megvizsgálta a fizikai elrendezés a szobák. Amikor elkezdtem dolgozni a nagy ablakok, mindenki békén hagyott. Láttam, miért vagyok itt, s gondolkoztam, hogy egy ügyes módja annak, hogy szakítsa meg a látogatást, amikor egy csoport férfi jött ki az irodából, majd elindult nyíltan Stavros üzleti anélkül, hogy észrevette volna nekem. Az övé volt az erkélyen, az ajtó nyitva van.


"Mindkét tábor készen áll, hogy" egy ember-mondta. "Azt hiszem, meg kellene javasoljuk, Stavros, hogy cselekedjen, amint..."


A másik férfi megállt ego, majd rám mutatott. Az első ember, aki elfordult, beszélt, megint egy halk hang. Azonban ebben a pillanatban három ember lépett be a szobába körül a belső folyosón, egy nagy bónusz a látogatást. Üdvözlettel, mint a cövek, az előtérben volt Adrian Stavros. Volt, középmagas, a távolodó sötét haj. Teljesen úgy nézett ki, mint a képeken látott tőle, egy meglehetősen ronda, stern aki idősebbnek nézett ki, mint a harmincas években. De még mindig úgy nézett ki, dinamikus. Volt, széles vállú, végzett magát, mint egy West Point. Volt rajta egy hosszú ujjú ing, sötét nyakkendő a nyakában. Ő volt az, kezében egy halom papírt a kezében, s nyilvánvaló volt, hogy nagyon fáradt volt.


"Oké, legyen ez a találkozó rövid," azt mondta, hogy a többiek a nagy szoba. Észrevettem, hogy Zanni nem volt ott. Nem volt elég fontos ez a szervezet. "Rivera, mi a legújabb jelentése Mykonos?"


Úgy álltam ott, néztem ezt a kis csoport, emlékezve arra, hogy milyen okos voltak, úgy viselkedtek, szinte éreztem, hogy tiszteletben Adrian Stavros.


"...A parancsnok azt mondja, hogy a föld befejezte a csapatok..."


Stavros hirtelen felnézett, s látta, hogy engem az első alkalommal. Bólintott az alárendelt, néhány lépést tett felém, majd megállt, a düh az arcán.


"Ki a fene ez a szabó?" "Hagyd abba!" bömbölte.


Odin körül Stavros férfi odament hozzá elég. "Azt hiszem, valaki azt mondta, hogy itt voltak, hogy tisztítsa meg a windows."


"Higgy!" Stavros kiáltotta hangosan. Felnézett, s látta, hogy a vödör az erkély mellett, egy gumis szélű eszköz a kezemben. Ő rendelte meg. "Te! Gyere ide!"


Ha Stavros volt elég dühös, hogy úgy dönt, hogy meg akart szabadulni tőlem, senki nem kérdőjelezték volna meg ego ítélet. Véletlenül lépett be a szobába. "Igen?"


Elfordult tőlem, anélkül, hogy válaszolt volna. "Aki hagyja, ego itt?"


Kalapács, ott áll a sarokban, mint a párduc követte, hogy a szoba közepén. "Ő rendben van. Nem ellenőriztük az ego."


Stavros fordult, s bámult a bandita egy hosszú pillanatra, mint a fekete csend töltötte meg a szobát. Amikor Stavros beszélt, csend volt. "Hülyékkel vagyok körülvéve?"


Kalapács nézett rá objektumra. Aztán hozzám fordult. "Oké, ablak tisztítás csináltam ma."


"De én még csak most kezdődött! Mr Minourkos mindig azt akarja, hogy a windows tisztítani. Azt mondja..."


"A szabó, menj innen!" kiabálta Kalapács.


Az övé, ő vállat vont. "A vödör..."


"Felejtsd el."


Stavros mimmo nyugodtan telt el, s nézett rám. Miközben lovagolt a lift lefelé az utcán, fejében tudomásul vette, hogy a hangszigetelés, a kommunikációs vonalak, de a zárak zárva a kis lift ajtó. Kíváncsi vagyok, hogy a gyanú keltette Adriana Stavros. A látogatás volt, mindenképpen megéri. Nem csak ő kap egy jó pillantást a személy, aki abban reménykedett, hogy megölöm, de ő is észrevette, hogy a fizikai elhelyezkedés a vár egója. A lift volt az egyetlen módja, hogy bent, de tudta, mire számíthat, ha van bent.


Mikor visszaértem a szállodába, Erica pedig Minorkos vártak rám a szobámban. Amint beléptem az ajtón, majd Erica látta, hogy minden rendben volt, nyomta az újságot rám. Egy merész főcím olvasni.


HIVATALOS MEGJELENÉS A KOTSIKAS ÖSSZEESKÜVÉS.


A Minurkos kattintott a nyelvét.


"Egy bizonyos kabinet tagja, egy kevéssé ismert ábra nevű Aliki Vianola, azt mondja, hogy van bizonyíték arra, hogy Kotsikas azt tervezi, hogy eladja a párt, a Kommunisták, illetve, hogy az életét, más junta vezetőit veszélyben vannak."


Megnéztem az első oszlop a bélyeg. "Kiderült, hogy a tábornok a feltételezés helyes volt" - mondtam. "Stavros dob egy lapát földet a Kotsikas, hogy összezavarja a helyzetet, mielőtt egy találkozó, ahol azt tervezi, hogy megöli az egót, illetve az egónk a kollégák."


"Vegyük észre, hogy megpróbál nem is beszélve a nevem," Minurk azt mondta, erősen.


Erica elvette a kezét. "A rendőrség is nyomoz a vádakat, de mire azok kiderült, hogy alaptalan, három ezredesek halott lesz."


"Nem, ha az általános megy nekünk" - mondtam. "Ő hívott?"


"Még nem" - mondta a Minurkos. "Jutottál be a házamat?"


"De igen", mondtam. Azt mondta nekik, a beszélgetések, hogy hallotta volna, mit látott Stavros.


"Szeretném, ha egy pisztolyt," Erica mondta keserűen.


"Ha tudtam volna, akkor nem lett volna ott", hogy a férje tagadja, miszerint megjelent a médiában. "Kaptam egy jó keresést. Nem megyünk vissza. Bárcsak lenne Zach."


Erica nézett rám. "Nagyon jó volt a munka."


"Igen", mondtam. "Nos, én is segíthet a saját embereket, ha kell. Azt hiszem, AX ügynökök a területen. Majd én tudom, hogy neki, az biztos." Megfordult, hogy a Minurkos. "Sikerült elérni, hogy a tábor parancsnokok?"


"Elkaptam mindkettő," mondta. "Mondtam nekik, hogy mit mondott. Mind a férfiak, azt mondta, hogy ők nem tesznek semmilyen lépést, amíg nem kapott értesítéseket személyesen tőlem. Azt is tanácsolta nekik, hogy ne lépjen kapcsolatba a tetőtér pedig figyelmen kívül ellentétes parancsokat az úgynevezett titkár."


"Nagyon jól csináltad, Mr. Minourkos," mondtam. "Most, ha tudjuk, hogy..."


Én félbeszakította a telefon.


Erica válaszolt, majd a hívó mutatkozott be. Ő bólintott, majd átadta a telefont a Minurkos. Felvette a telefont tartott a füléhez. Volt néhány szó, az ego oldalon. "Igen, Vasilis. Igen. - Ó, igen. Igen, menj csak. Ez egyértelmű. Igen. Ah, nagyszerű." Amikor befejezte, aztán letette, úgy nézett minket egy ravasz mosoly.


"Minden rendben?" Erica kérdezte türelmetlenül.


Vasilis hívta a ház, de Zanni hajlandó látni az ego ma, az ego holnap, mert nagyon elfoglalt volt. Azt javasolta, hogy Vasilis, majd jövő héten. Volt egy vita, valamint fűtött szavak cserélni, de Zanni hajthatatlan maradt. Ő is visszautasította. beszéljétek meg az ezredes -, látogasson el telefonon ."


"Tehát, mit csinált, hogy mosolyogj?" Megkérdeztem.


"Emlékszel, Despo Adelphia?


A férfi, aki a helyébe Rasion az ezredes-bizottság? Stavros saját ember? "


"Igen," Erica bólintott.


"Vasilis ment, hogy ez a matematika. Azt gyanította, hogy Adelphia, aki megszervezi a találkozót, pedig igaza volt. Adelphia tudja, hogy az egész tervet. Vasilis vitatkoztak a három ezredesek, de nem Adelphia bizalmát. Adelphia mondtam nekik a helyet, időt a megbeszélésre. Kotsikas, Plotarchu, valamint Glavani már elintézte, hogy találkozzunk Kotsikas lakás. Van egy ország, birtokot, csak a város északi részén, egy meglehetősen távoli területen. Adelphia is ott lesz."


"Mikor?" Megkérdeztem.


"Nem tudom, mikor ma", a Minurkos válaszolt. "Csak néhány óra."


"Hogyan fognak ölni ezredesek?"


A Minurk görnyedve. "Adelphia nem azt mondta, hogy amikor rájött, Vasilis nem tudom. Úgy tűnik, hogy várnunk kell, aztán majd meglátjuk."


"Ez rendkívül veszélyes lehet," mondtam. Megnézte az órát a csuklóján. "Erica, hívj egy taxit. Mi, t Kotsikas. Mr Minourkos, maradj itt a hotelben, hogy meg ne lásson. Ha valaki felismeri, hogy bajban vagy."


"Nagyon jó, Carter."


Miközben Erica hívott egy taxit, ő is levette a kabátját, pántos a luger tok, akkor a stiletto a jobb alkar. A Minurkos bámult, hallgat, komor. Kivette a Luger körül a tokba, majd felhúzta a csavar vissza, be a patront a patront a fény, mozgalom, majd tegye el a fegyvert újra.


Erica volt a telefon. "A taxi az utcán lesz öt perc múlva."


"Akkor menjünk!" - mondtam. "Van egy időpontot."


A nyolcadik fejezet.


"Nem hiszem, hogy értem," Ezredes Anatole Kotsikas mondta, miután megkapta minket a folyosón a nagy házban. "Adelphia mondta, hogy lenne egy személyes megbeszélésre, Tábornok."


Felvettünk Általános Kriezota az úton, mert tudtam, hogy Kotsikas elutasítja minket, ha Erica, majd egyedül mentem. Kotsikas, vékony férfi az ötvenes években, állt egy khaki egyenruhát nézett rám gyanakodva.


"Lesz itt senki, aki a többiek itt, Ezredes?" Krizotu kérdezte.


"Ők várható hamarosan."


Jó. Adj nekünk egy kis időt, " Krizotu mondta.


Kotsikas nézett ránk a csend, várja a választ. Bár a katonai rangja volt alacsonyabb, mint egy általános, abban az időben ő volt a legerősebb ember, Görögországban. Amikor a puccs 1967-ben került sor, az emberek, akik led az ego szándékosan tartotta felső tisztek a junta, mert a tábornokok voltak társítva egy kiváltságos felső osztály.


"Jól van," volt-mondta végül. "Gyere az irodába, kérlek."


Egy pillanattal később a négyen állt a kör közepén egy meglehetősen sötét irodában. A szolga kinyitotta a függöny, s a szoba felderült. Kotsikas kínált minket egy italra, de csökkent.


"Ezredes úr, azt szeretném, ha engedélyezi ezt a két embert, hogy keresse ki a házat, mielőtt a találkozó pedig maradj itt addig, amíg a gyűlés," Krizotu mondta.


"Miért nem?" Kotsikas kérdezte. "Milyen nevetséges a kérést."


"Figyelj rám. Ez a találkozó egy csapda, " mondta a tábornok. "Majd sokkal később megmagyarázom, ha van ideje, de Nickor Minourkos nem a személy mögött a legutóbbi támadásokkal. Van egy ember, akit Adrian, Stavros, ki rejtőzik a név mögött Nikkor tervek egy véres puccs ellen a junta. Te, Plotarchu, valamint Glavani kell itt ölték meg a haza, ma nem, hogy mikor ."


Kotsikas ' arc telt, kemény, egyenes vonalak. "Azt hiszem," mondta.


"Gyanítom, hogy Adelphia kell menekülni, sértetlenül," az általános hozzá. "Nikkor nem lesz itt, persze, mert semmi köze hozzá."


Kotsikas bámultam ki az ablakon, hosszú ideig. Amikor megfordult, vissza ránk, azt kérdezte: "S ez a férfi, s a lány?"


"Azért vannak itt, hogy segítsenek," Krizotu mondta egyszerűen.


"Honnan tudom, hogy nem három, aki azért jött, hogy megöljön engem?" kérdezte Kotsikas nyugodtan.


Crisotu elfintorodott.


"Ezredes" - mondtam halkan, hogy:" ha nem jött volna ölni, már halott lennél."


Ego szemébe néztem mélyen az enyémbe. Jó. Ellenőrizze otthon. De biztos vagyok benne, hogy senki nem volt bent, aki okozott volna kárt a házak körül én, vagy a barátaim."


"Van egy pince, Ezredes?" Megkérdeztem.


"Igen."


"Kezdjük ott," Ericke mondtam neki. "Az általános beszélhetünk, Ezredes. Mennyi idő, amíg ih megérkezik?"


"Azt mondanám, hogy legalább tizenöt percig."


"Ez elég lesz." Megfordult, hogy Erica.


"Kezdjük."


Gyorsan átkutatta a nagy pincébe, s nem talált bombát, nem robbanóanyagok. Körbenéztünk az egész házat, végül pedig az irodában, ahol a találkozó volt a sor. Alaposan átkutatták a tanulmány. Bár nem teljes nevét találták, hogy találtunk két elektronikus hibákat.


"Hihetetlen" Ezredes Kotsikas mondta, amikor egyedül volt. "Nem tudom, amikor ezt meg lehetett volna tenni."


"Ezek az emberek profik," mondtam. "Most hinned kell nekem."


"Nos, itt az idő," mondta Erica. "Lesz külön-külön érkeztek?"


"Mivel ők voltak a bizottság székháza reggel, hogy együtt lehetnek," Kotsikas mondta.


"Még Adelphia lehetett volna a többiek, még ha nem is szeretem őt nagyon. Végtére is, ez állítólag egy kísérlet a megbékélés ."


Az Ezredes hiszem, helyes volt. Tíz perccel később, egy nagy fekete limuzin megállt, s mind a három ezredesek voltak nen. Plotarchu, valamint Glavani voltak idős férfi, Glavani fehér haj. Adelphia volt a közép-negyvenes, egy kövér férfi, akinek alakja tűnt neki, három számmal kisebb. Volt sugárzott minden irányban, majd hangosan beszél arról, hozzájárulása, illetve engedélye nélkül, de nagyon meglepődtem, amikor a hallban, hogy bilincseljenek a jobb csuklójára.


Ego viselkedése megváltozott, mint a villám. A mosoly, fakó, sötét szemek jeges volt nehéz. "Mit csinálsz?" kiáltott fel.


Kotsikas, valamint Kriezotou nem szólt semmit. Megfordult, Adelphia durván, valamint köteles a gmu kezét a háta mögött. Ego kemény arca gyorsan tele van dühvel. "Mit jelent?" - kérdezte hangosan, keres tőlem, hogy Kotsikas, majd az általános.


"Carter azt mondja, azért jött, hogy ma a házat, hogy megöljenek," Kotsikas mondta hidegen.


A másik két ezredesek egymásra néztek sokk. "Ez igaz, Anatole?" Glavani kérdezte Kotsikas.


"Ez abszurd!" Adelphia kiáltott fel. "Ki ez az ember?" Mielőtt Kotsikas tudna válaszolni, Adelphia váltott a hivatalos módjára, aki gyakorlat, hogy egy szélroham a forró görög, kiköpött olyan szavakat, mint a méreg, s rendszeresen dobott a fejét felém. Nem tudtam elkapni sokat.


"Majd meglátjuk, Ezredes," Kotsikas végül válaszolt.


Megragadta a nagyjából a karját. "Lehet tölteni a következő rövid idő alatt az irodában,"mondtam," ha hiányzik a meglepetések." Úgy nézett Kotsikas. "Mindenki maga körül, kivéve, Erica, marad a szobában, a folyosó túloldalán, amíg nem hallom őt, nem több."


"Nagyon jó," Kotsikas mondta.


Az ezredes, majd Tábornok Crisotu lépett be a nappaliba, szemben a tanulmány, miközben Erica, majd felvettem Adelphia húsos szája kötve ego egy széket. Elvették ego hip egy revolver, majd megakadt a biztonsági öv. Erica, én pedig visszamentem a hallban, valamint Adelphia motyogta sértéseket minket át a szalagot.


"Várunk most?" Erica kérdezte.


Neki, nézett, nem. Vörös haja volt hátra fésülve, s úgy nézett ki, nagyon okos az a nadrágkosztüm. Kivett egy .25-as Belga pisztolyt körül a táskáját, majd ellenőrizni kell a lőszert.


"Igen, várunk" - mondtam. Elment a nyitott ajtó előtt, s néztem a hosszú út bélelt magas Lombard nyárfa. Az egyetlen út fut át az a hely volt, majdnem egy mérföldnyire. A tökéletes hely, hogy megölje. A dugóhúzó jön Stavros sodrott jelentése? Úgy vélte, kihallgatás Adelphia, de nem volt sok idő, ő is fél Stavros. Mutatta az arcán.


Erica mögém lépett, majd megnyomta a teste az enyém ellen. "Nem kell sok idő, egyedül, Nick."


"Tudom," mondtam.


Neki szabad kezet, az egyetlen fegyver nélkül is, megveregette a vállam, karom. "Ha ennek vége, elrejtjük, Athén, enni, aludni, szeretkezni."


"Nem hiszem, a főnökök értékelném," én kuncogott.


"A pokolba velük. Adhatnak egy pár napban, " mondta irritably.


Megfordult vele. "Tudom, egy szép kis hotel, ahol..."


Neki, kiderült, hogy a nap során, a hang egy autó motorja. A túlsó végén a felhajtón, mielőtt eltűnt kilátás, egy fekete szedán volt közeledik. Ez volt a rendőrség fény a tetején.


"Rendőrség!" - mondta Erica.


"Igen," egyeztem bele. "Azt hiszed, Stavros megvesztegette az őrsre, mester?"


"Csak egy pár ember," Erica javasolt.


"Különösen, ha Stavros vesz egy pár a saját embereit vele," tettem hozzá. "Menjünk."


Siettünk, hogy a szoba, ahol a junta tagjai, valamint az általános vártak.


"Van egy rendőrautó jön előtt," mondta gyorsan. "Ez olyan, mint a Stavros gambit. Minden fegyver?"


Mindegyik, kivéve Krizotu. Adtam gmu Adelphia revolverét. "Most, csak itt ülni, mint lazán, mint lehet, mint ha részt vesz egy súlyos vitát. Tartsa a fegyver készen áll, rejtett ön oldalán is. Erica, megy, hogy a raktárban." Otthagyta gyorsan.


"Én leszek őszintén mögött a francia ajtók," folytatta. "Amikor minden be a szobába, majd próbálja meg, hogy ih. Ha valaki körül, hogy el akar menni, akkor menj ki a hátsó ajtón."


Ránézett a néma tisztek. Maradtak, ahol voltak.


Jó. Megpróbáljuk elkerülni egy lövöldözésben. Bízz bennem."


Sétáltam keresztül a francia ajtót, amikor hallottam, hogy a bejárati ajtót, egy bumm. A szolga megpróbálta megállítani a rendőrök, de ego lökték el. Hallotta őket slam a bezárt ajtó a vizsgálatban, ahol az Adelphia volt megkötözve, aztán hallotta, hogy a szolga hangja megint. Nem sok értelme lenne, ha több lenne, mint egy ember. Egy pillanattal később, ih tisztán látom, hogy ő tört be a nappaliba. Hat Ihs - öt egyenruhában, egy egyszerű ruhát. A férfiak egyenruhában volt a revolver a nadrágszíjat.


"Mit jelent?" - mondta az ezredes, állva, de titkolja, a pisztoly a háta mögött.


A civil ruhás ember lépett előre, egy egyenruhás ember a hadnagy csíkok. A civil ruhás ember volt, Stavros testőr, akit látott a lakásban. A hadnagy volt, valószínűleg a rendőr, Stavros, lefizette. Kell lennie egy igazi rendőrség. Úgy volt, hogy egy kitalált, de megbízható történet a nyomja meg a gombot.


"Nem számítottunk rá, hogy itt, Tábornok", a hadnagy-mondta. Úgy nézett körül a szobában, valószínűleg az Adelphia. "Le vannak tartóztatva árulásért. Bizonyítékunk van, hogy azért jött, hogy találkozzon egy kommunista ügynök tárgyalni egy titkos megállapodás a nemzetközi banditák." Úgy nézett ki, hogy nagyon ideges.


"Ez abszurd," Kotsikas mondta.


"Te vagy minden, árulók," a hadnagy úr ragaszkodott hozzá hangosan. "Akkor lehet végrehajtani, mint olyan." Nézte, ahogy a hadnagy kihúzta a revolverét.


A Stavros ember vigyorgott durván. "Lesz egy kivégzés itt" - mondta az angol. "Amikor ellenállt a letartóztatásnak."


"Nem volt semmilyen fizikai ellenállás a letartóztatás során," Kotsikas mondta a fiatal matematika diák, aki megjelent a médiában.


"Nem?" kérdezte a zsoldos Stavros. "Nos, legalább ezt a rendőrségi jelentés szerint. Így az emberek azt fogják hallani a rádióban."


A hadnagy megjegyezte, hogy a revolvert a Kotsikas. Már sejtette, hogy egy pillanat alatt a rendőrök volna felhívni a pisztolyok a hadnagy jel. A Stavros ember elérte a kabátjába, majd bólintott a hadnagy, aki megfordult, hogy a férfiak. Lépett gyorsan át a széles kapu, amelynek célja, Wilhelmina a hadnagy mellkasán.


"Jó, maradj itt nyíltan."


A hadnagy bámult rám, meglepetés nyomot hagytak az arcán. Stavros ember még nem érte el a fegyver, még csak egy pár egyenruhás rendőrök is elérte a pisztolytáska. Mindenki megdermedt, s minden szem felém fordult.


"Dobd el a fegyvert," parancsolta a hadnagy. "Te pedig, óvatosan távolítsa el ezt a kezet a dublett."


Senki nem követte a parancsaimat. Voltak kitalálni, mit fognak nekem. A bal, a fürdőszoba ajtó kinyílt, Erika jött ki, rámutatva a Belga revolver a Stavros ember.


"Azt hiszem, jobb lenne, ha, mint mondja," azt mondta hidegen.


Frusztráció, harag volt az épület, az arcán gengszter Stavros a rendőr hadnagy, mint néztek Erika. A szeme bámult ih arcát hosszú ideje próbálják kitalálni, ih szándékait. Aztán elszabadult a pokol.


Ahelyett, hogy csökkenti a fegyver, a hadnagy rámutatott, az ego, a mellkasomnál, majd meghúzta a ravaszt, az ego ujját. Látta, hogy a villám-gyors mozgás, majd elindult, hogy esik a földre. Az ego fegyver elsült, mint egy puska, s úgy érezte, egy forró, égető fájdalom lőni a bal karom. A Gawk telt el, mimmo nekem, aztán összetört a pohár egész nap. Neki, a földre esett, majd felborult egy székre, mint a hadnagy újra lőtt, esetlenül szeme ugrás a fából készült padló mellettem.


Kiabált. - "Megölni ih!" "Ölni ih minden!"


Ahogy a hadnagy úr rámutatott a revolver rám, Stavros ember követte őt, majd elővette a saját pisztoly. Volt egy fényes fekete géppisztoly, s az volt a célja, Erika ego a fejét. Erika lőttek rá, de nem fogadott, amikor leesett a törzsek. A lövés találta el a rendőrök, a comb. A férfi üvöltött a fájdalomtól, ahogy a földre zuhant.


A másik két rendőr lebukott alacsony. A sebesült, a másik rendőr fedezéket keresett mögött egy kis bútordarab.


Krizotou a két ezredesek, akik érkezett még mindig mozdulatlanul, de Kotsikas elővette a revolverét, majd lőtt, a hadnagy. A férfi leesett, majd nekiütközött egy alacsony széken, megrázó, mint elejtett ego a földre.


Felment a tüzelés. Stavros ember volt, csak lőtt Erika. Hiányzott neki, mert ő még mindig elveszti az egyensúlyát, elkerülve a lövés, mert ő maga gyorsan guggolt le.


Több fegyver tüzelési egyszerre. Kriezotu megölte az egyik rendőr, de ő még két lövés. Erika pontos lövés Stavros zsoldos őszinte a fold dollár.


A hadnagy készül a második kísérlet, hogy támadás Kotsikas, de látta, hogy az első lépést, gyorsan lépett előtt minden törzs. "Nem Stahl tenni."


A másik rendőr nem volt hajlandó harcolni. Csökken a fegyvert felemelték a kezüket a fejük fölött. A hadnagy nézett rájuk, leeresztette a pisztolyát, majd esett ego a földre. Nézte a mozdulatlan testek, aztán rám.


"Ez felháborító" - mondta rekedten. "Akadályozta a törvényes munka, a rendőrség, valamint a rendőr ölte meg a feladataik. Nem fogod megúszni..."


A pisztoly megütötte az ego fejüket, kopog az ego lábát. Feküdt a földön, lihegve, fogta a fejét. "Fogd be a szád, hogy" én morgott.


Az Ezredesek, valamint Kriezota megbilincselt két rendőr. Erica hajolt erősen a falhoz. Megkérdeztem. "Jól vagy?"


"Igen, Nick."


"Örülök, hogy nem bíztam benned, Carter," Kotsikas mondta. "Tartozunk neked"


"A kísérlet nem sikerült," Glavani ki.


"Értesítem a rendőrfőnök, majd beszélek vele sokáig, hogy mi történt itt," Kotsikas mondta, néz komoran a sebesült hadnagy.


"Szeretném, ha én huszonnégy órát, Ezredes" - mondtam. "A polip cél még mindig életben van. Miss Nystrom majd menj Stavros."


Habozott egy pillanatig. "Rendben, Carter. Majd elhallgattassa a huszonnégy órát. De akkor neki kell lépni."


"Korrekt" - mondtam. "Ha nem találjuk meg Stavros holnap ilyenkor, a te kezedben van, ahogy akarod."


Kotsikas nyújtotta a kezét. "Sok szerencsét."


Ego elvette a kezét. "Szükségünk lesz rá!"


A kilencedik fejezet.


Amikor visszamentünk, megtaláltuk a Minurkos fel-alá járkáltam a szállodai szobában. Egyértelmű volt, hogy nem volt sok esélye, hogy jöjjön vissza.


"Az ezredesek oké?" Kérte, nézze meg a megkönnyebbülés az arcán.


"Igen", mondtam.


"Pedig Vasilis?"


"Ő biztonságban van," mondta Erica. "Nagyon szerencsések voltunk. Lehet, hogy egy vérfürdő."


"Hála Istennek", mondta a Minurkos.


"Nem tudtuk volna, anélkül, hogy az általános," mondtam.


"Örülök, hogy Vasilis megmutatta magát jól. A túlélő gyilkosok letartóztatták?"


"nem. Kotikas kértem, hogy adjon huszonnégy óra, amíg odaértünk Stavros."


Csöndben volt egy pillanatig. "Nem biztos, hogy egyetértek ezzel a titoktartás. De nem volt még rá. Majd csendben tartani, huszonnégy órán át is, Carter."


"Köszönöm, Mr. Minourkos. Most van egy kis dolgom. Menjünk után Stavros."


"Úgy tűnik, rossz, hogy továbbra is, hogy megoldja ezt a problémát a saját," Minourkos mondta. "Ehhez a segítséget a rendőrségtől, Carter. Tudom, hogy vannak emberek, akikben megbízom."


Megkérdeztem. "Tetszik nekik, aki azért jött, hogy Ezredes Kotsikas szándékozó tömeggyilkosságra? "" Nem, kellett volna egy esélyt, hogy az ego, Mr. Minourkos. Nem hiszem el, hogy a rendőrség lesz képes vagy hajlandó hozni Stavros, hogy az igazságot. A kormány sem. Ezért meg kell ölnöm Stavros a helyszínen. Azok a parancs ugyanaz, mint azok, Miss Nystrom kapott a kormány."


"De, hogy menjen fel a tetőre, az öngyilkosság lenne" - mondta.


"Talán," válaszoltam. "De lehet, hogy nem, tekintve, hogy mi mindent tud erről a helyről. Meg hogy mit tudsz."


Kérdezte. "Mikor mennél?"


Megnézte Erica. "Jól vagy?"


"Amit te mondasz, Nick."


"Például, Stavros kíváncsiak arra, hogy miért nem hallani a férfi. Azt hiszem, van egy lehetőség, hogy Stavros várni a lakásban, amíg nem biztos benne, hogy valami baj van. Szóval ő is ott lesz ma este."


"Te magad is beszélt, hogy fegyveres őrök" - mondta a Minurkos. "Nem mehetsz át a bejárat a folyosón."


"Ez lehetséges. De Erica, méghozzá egy harmadik személy, aki segíthet. Kapcsolatba léptem a feletteseim előtt elmentünk Kotsikas házban. Egy másik ügynök az edzőteremben Athénban egy másik feladatot, majd ő segít nekünk."


"Már csak három?" A Minurkos kérdezte. "Annak az esélye, lehet, hogy két vagy három egy ellen, még akkor is, ha eltalál a helyszínen."


"Carter úr szereti a hosszú esélye," Erica mondta mosolyogva.


Mosolygott a reuma. "Van egy terv, amely magában foglalja a négy."


"Négy?" A Minurkos kérdezte, összezavarodva. "Ha számítanak rám, a bizalom alaptalan. Azt sem tudom, hogyan kell lőni."


"Nem," mondtam. "Itt a gépen, említett valamit, hogy emlékszem. Azt mondta, hogy a meggyilkolt titkár, Salaka Madupas, volt egy testvére, aki úgy nézett ki, mint neki."


"Igen," mondta a Minurkos. "Szegény fiú, nem is tudom, hogy az ego testvére meghalt. Ő pedig Salaka nem találkozunk gyakran, de sok volt a szeretet közöttük."


Megkérdeztem. "Mennyire néz ki, mint egy Heringet?"


"Egy csomó ember. Már csak egy év van különbség a kettő között. Egyesek azt mondják, olyanok, mint az ikrek, kivéve, hogy Salaka volt arról, hogy egy centivel magasabb, valamivel nehezebb, mint a testvére."


"Megoldjuk" - mondta, inkább magának, mint hogy Erica Minorkos. "Ez a fickó élő Athénban?"


Minurk nézett rám questioningly. "Őszintén, a városon kívül egy kis faluban."


"Hívd őket, s mondd meg neki, a Hering," mondtam. "Akkor kérdezd meg tőle, ha segíteni akar bosszulni testvére halálát."


Erica nézett rám. "Nick, értem ..."


"Ha Stavros képes feltalálni egy szélhámos, akkor nekünk is lehet" - mondtam. "Janis Zanni nem az egyetlen, aki képes beszélni arról, hogy egy halott személy."


"A harmadik Salaka Madupas?" Erica kérdezte.


"Valójában. Talán csak ő tudja, hol van a penthouse." Megfordult, hogy a Minurkos. "Hívja őket?"


Minurk habozott, csak röviden, hogy " persze. Én pedig hozom az ego itt."


Két órával később, csak alkonyatkor, Sergiu Madupas érkezett meg a szállodai szobában. Úgy tűnt, mint egy szelíd, félénk ember, de a felszín alatt volt, eltökéltség, hogy segít bosszút állni a matek szakos felelős az öccse halála. Adtam Nekik egy pár magas sarkú balett papucs, valamint egy puha belső bélés, majd adtam neki egy gyors touch-up. Mikor vége volt, úgy nézett ki, majdnem pontosan olyan, mint a csaló látta a penthouse. Végül is, ez volt a trükkös Sergiu volt pózol, mint az a rendszer, a dell is, nem az ego testvér.


A hotel akarja, hogy az emberek a penthouse elfogadni Sergiu a Zanni, a hamis Madup.


Mikor elkészült vele, az ő lépett vissza mindenkinek megnéznie. "Mit gondolsz?" A Minurkos kérdeztem.


"Úgy néz ki, mint egy Salaka - ezért is, mint egy Zanni," Minourkos mondta.


A saját csaló, mosolygott bizonytalansági rám. "Jó munkát végeztél, Carter," mondta. Ego hangja volt, nagyon hasonló Zanni, de ego angol volt, ugyanaz a minőség.


"Azt hiszem, meg tudjuk oldani," mondta Erica.


* * *


Egy órával később megérkeztünk az Apollo épület. Ez volt az ebédidő Athénban, majd az utcán, majdnem kihalt. Maga az épület sötét volt, kivéve a hallban, valamint a távoli villódzó fények, a penthouse. Ültünk a bérelt fekete szedán körülbelül tíz percig, majd egy magas férfi jött a sarkon, a ház. Ment egyenesen a kocsihoz, majd leült mellém az anyósülésre. Erica Sergiu ült hátul. Minourkos a hotelben.


"Helló, Carter," a magas ember mondta. Ránézett a másik két tartott Eric tekintete.


"Történt valami?"


"Semmi ilyesmi. Senki nem volt a görény, amikor megérkezett." Bill Spencer, kollégám, a FEJSZE. Új volt, hogy az ügynökség csak találkoztam vele röviden, mielőtt őt. Azonban Sólyom volt, megnyugtatott a telefonban alatt a rövid beszélgetés korábban, hogy Spencer jó ember volt. Szerint az utasításokat, nézte a különleges lift a penthouse-át az üveg homlokzat, az épület majdnem három óra.


Ego mutatta be, hogy Erica, majd Sergio. "Menjünk át a hátsó ajtó, a társalgóban," mondtam, " ez a kulcs. Sergiu megy először, majd úgy teszünk, mintha ez a hely a miénk. Ha elmegyünk a felső, mi fog eljárni, mint korábban felvázolt. kérdés?"


Volt egy figyelmes hallgatás a sötét kocsiban. "Rendben," mondtam. "Essünk túl rajta."


Négyen maradtunk körül a fekete szedán járt együtt, hogy az épület előtt. A bal oldalon a fő bejárata egy lezárt üveg szolgáltatás ajtót. Sergiu egészül ki a kulcsot Minurkos adott Gmu-a rozsdamentes acél zár sikerült. A hallban, a lift őr megfordult, hogy minket hitetlenkedve.


Sergiu először lépett be, pedig követtük. Őt, vajon mi volna venni, Stavros meglepetés. Azt kell fel-alá járkáltam a penthouse kíváncsi, hogy mi történt az Ezredes Kotsikas házban. Reméltem, hogy nem küldtél egy csapat a saját népét, hogy vizsgálja meg. Ott volt a lehetőség is, hogy ő próbálta hívni Parakata az elmúlt két napot, majd megállapította, hogy nem tudott elérni Hema meg, hogy ott legyek. Nem tudja, hogy vegye fel a kapcsolatot a dzsungel ültetvények mondtam, Stavros, hogy valami baj van.


Közeledett a biztonsági őr a lift. Úgy nézett Sergiu furcsán.


"Hol voltál?"


"Ezek a sajtó képviselői," Sergiu mondta, közben az új szerepet. "Azt hallottam a szörnyű mészárlás a junta ezredesek került sor, csak egy pár órával ezelőtt. A rendőrség tájékoztatta őket a tragédia. Azt akarják, hogy egy rövid interjút, hogy Mr. Minourkos szerint ez a szörnyű eseményt, majd beszélünk ih fel."


Hugo stiletto éreztem a jobb alkar, gondoltam, ha tudom, hogy kell használni. Ha az őr volt szolgálatban egy darabig, akkor tudta volna, hogy Zanni nem ment ki az épületek körül.


"Rendben," mondta. "Én a lifttel."


A lift a legfelső szinten. Becsengetett, s lassan kezdett leereszkedni. Úgy tűnt, egy örökkévalóság, mielőtt ő megérkezett az első emeleten, de az ajtók végre lassan kinyílt. Ugyanaz a liftkezelő aki vitt fel-le volt szolgálatban. Megmásztuk a fedélzeten, míg a lift üzemeltető nézte Sergio. A nap zárva van mögöttünk, de az üzemeltető nem nyomja meg a gombot, hogy felvegyen minket.


"Én nem tudtam, hogy ki az épület körül," mondta Sergiu, néz ránk, körültekintően.


"Nos, most már tudod," Sergiu válaszolt irritably. "Hagytam, hogy megfeleljen ezeknek az újságírók. Vigyen fel." Adok neki interjút."


A férfi megvizsgálta Sergiu arcát, óvatosan. "Felhívom az első emeletre" - mondta.


"Ez nem szükséges!" - mondta Sergiu.


De elment a kommunikációs konzol oldalán a kocsi. Én bólogattam, hogy Spencer, majd elment, hogy nyalni. Előhúzta a Smith & Wesson 38, a másik ember észrevette, hogy a mozgás. Megfordult, épp időben, hogy lássa a fegyvert a templom. Ő lihegte, majd lecsúszott a földre.


Erica ment, hogy a control panel. "Vidd magaddal", mondtam.


Úton a házba költöztünk a sánta ábra a liftkezelő, hogy egy sarokban a lift, ahol az ego nem lesz azonnal látható, amikor a négyen maradtunk. Egy pillanattal később kinyílt az ajtó a lakásban van előszoba.


Ahogy sejtettem, két másik férfi is volt szolgálatban. Az egyik az volt, hogy a szőke gengszter találkozott korábban. Voltak akciófilmeket, de ő nem akar játszani velük. A szőke srác felállt a szék mögött a bejáratnál, hogy a penthouse, míg a másik maradt a helyén.


Mindketten nézett Sergio, mintha szellemet látott.


"Mi a fene..." a szőke férfi kiáltott fel. "Mi folyik itt?"


Sergiu elkapta a szőke figyelmét, and Spencer közeledett a sötét hajú férfi az asztalnál. A férfi lassan sétált fel, hogy Spencer.


"Én adtam az engedélyt, hogy interjút ezek az emberek," Sergiu mondta.


"Hogyan jutottál ki a penthouse?" A szőke férfi kért.


Odamentem hozzá, míg Sergiu válaszolt. Spencer állt mellette a sötét ember. Erica tartozó mindkettőnket, egy kis Belga revolver rejtett a táskájába.


"Nem emlékszel, mikor elmentem?" Sergiu kérdezte felháborodottan. "Volt egy órája. Mondtam, hogy..."


További magyarázatra van szükség. Hugo csúszott hangtalanul a kezembe. A szőke megragadta a bal kezével pedig rántott felé őt, mint elvesztette az egyensúlyát. Ő gyorsan húzott át ego torkát egy késsel hadonászó kezét. Vér fröccsent a Sergio ing, kabát.


A sötét ember elvette a fegyvert, de Spencer készen állt. Elővett egy csúnya nyakszorító a zsebéből, majd gyorsan elhelyezett a bandita fejét, aztán meghúzta erősen a keresztbe drót két fa kezeli. A férfi keze nem ért el a fegyvert. Ego szeme kitágult, a szája esett nyitott, mint a drótot vágjuk át a húst, az artériák, hogy a csont. Több vér fröccsent a vastag szőnyeget a lábunk, mint a fegyveres ugrott, eltorzult egy pillanatra a Spencer markolat, a lába remegett a levegőben. Akkor csatlakozott a társa a földön.


Erica meglazította a fogást a ravaszt, a revolver. Sergiu nézett a holttestek egy sápadt arcát, miközben Hugo letörölte a penge a szőke kabát. Spencer bólintott rám, hogy feladja a hurkot, hogy elsüllyedt mélyen a férfi nyakát , majd elindult a tetőtéri emeleten. Hugo tartott a kezében, s Spencer kihúzta a különleges pisztoly ő említette korábban. Ego: a cég által biztosított, Különleges Hatások, valamint a Szerkesztő-egy légi fegyvert, hogy a hajtások darts. A darts tele voltak a kuráre, egy gyorsan ható méreg, hogy nem volt kölcsönzött az Indiánok Kolumbia.


Sergiu észhez tért. Ment az ajtóhoz, beilleszteni egy másik kulcsfontosságú Minurkos adott Nekik, de arra használták, hogy kinyit a nehéz ajtó. Úgy nézett rám, én pedig bólintottam. Ő csendben tolta az ajtót, majd félreállt, mivel ő nem adja meg a penthouse. Nem volt készen áll, hogy segítsen ebben a szakaszban a támadás.


Hárman gyorsan belépett az ajtón, fanning, Erica, kezében a revolver előtte, tüzelésre készen, de ő csak egy tartalék pisztoly. Nem kell figyelmeztetni Stavros emberek többet, mint amennyit feltétlenül szükséges, mielőtt megtaláltuk Stavros magát.


Ez tökéletes lett volna, ha Stavros volt a nagy nappali bejáratánál. Ez volna a flow-ez az egész nagyon gyorsan. Helyette találtunk egy termetes Hummer ül egy hosszú bahá ' í háttal nekünk, egy pohár brandyvel a kezében. Láttam, hogy a tok pántok onnan, ahol álltam. Volt még fegyveres , ez veszélyes ember.


Nyoma sem volt élet a belső folyosó vezet a hálószobában, de a hangokat is lehetett hallani a jól megvilágított irodában. Én csak a fejét a kocsiba, amikor két ember sétált át az irodába, aztán a nappaliba. Körül őket, Odina volt egy termetes fegyveres egy géppisztollyal a vállán oldaltáska, a másik pedig egy másik hamis Madupa, Janis Zanni.


Ők megállt, amikor megláttak minket, aztán mindketten nézett Sergio fényes szeme. A két csaló megállnak egy pillanatra, nézzük egymást, de Kalapács fordult hozzájuk, láttam, hogy a kifejezésekkel az arcukon. Egy pillanattal később, a bűnöző Zanni elérte a pisztolyt.


Spencer célja a nyilat, majd lőtt. Volt egy unalmas pop a szobában, majd egy pillanattal később, egy fekete fém dárda repült el az az ember nyakán, közvetlenül az ádámcsutkája. Ego állkapocs kezdett dolgozni, hangtalanul, mint Zanni bámult a horror, a fekete tárgy. Kalapács kezdett fordulni, egy macskaszerű indítványt, majd húzza ki a fegyvert.


A szemét, koncentrált, először nekem, majd láttam, hogy a veszély őket, mint a keze megtalálta a pisztolyt a tok. Leesett az egyik minden törzs egyszerre lendült a karja, végrehajtása a ciklus alatt, felszabadítva a stiletto. Így vágott át a levegőt, mint csendben feltűnő, mint egy sárkány, majd a kalapáccsal ütni a mellkas mellett az egó, hanem a szív. A penge süllyedt az ego, majd a test egy hangos puffanás, majd jött le, hogy a markolat.


Hammer ronda a szeme, első kiderült számomra, mert nen nem viselt kék napszemüveg, bámult rám egy pillanatra, tarthatatlan, hogy sikerült megölni az ego olyan gyorsan. Lenézett a stiletto, ahol az ego ing volt szivárgott bíbor. Felemelte a kést, mintha húzza ki, majd felemelte a fegyvert a kezében felém. De ő már halott volt. Ő arccal a földre zuhant le a kanapéra, a hosszú haj bujkál a férfi ego zavart.


A másik fegyveres volt, csak megállt rángatózik a földön. Zanni fordult fuss vissza az irodába, de még egy nyilat a Poe levegő pisztoly állítani, ego, üti a hátsó.


Kétségbeesetten próbálta megfogni, nem tudott elérni, majd zuhant, fejjel lefelé az irodába ajtóban, remeg egy pillanatra, aztán elernyedt.


Elmentem az ajtót, láttam, hogy senki más nem volt az irodában. Fordult vissza a többiekhez. Én biccentettem felé a folyosón, a hálószobák, valamint Spencer megelőzött. Erica követett.


Körbejártunk, a többi helyeken. Egy másik nappali, hálószoba, konyha. Találtunk egy fegyveres bűnöző enni egy szendvicset a konyhában. Szóval Spencer talált az ego először. Ő lépett, ahogy újra lőtt a levegő pisztoly. Ő maga volt a pokol meg akarják ölni, majdnem olyan lelkes, mint Zach. Az az ember volt, a hit, az oldalon mikor elővett egy hosszú Welby revolver.32. Valamilyen oknál fogva, harag nem volt hatással rá ilyen gyorsan, pedig a gmu sikerült lőni. A fegyver ordított ki a szobából, majd nyomja Spencer egyenesen a bordái, kopog az egója vissza panaszkodni. Ő elkapta egy széket, majd a pofon, amikor ő volt, amelynek célja egy revolver rám. A szék csapódott neki ütközött a szembe. A fegyver elsült a plafonba, a férfi a földre a hátán, elveszíti a fegyvert. Spencer-morogta a fal, mint ő, amelynek célja a levegő pisztoly újra.


Ő kiabált neki. "Vidd a szabó!"


"Miért?" "Fasz vagyok!" - kérdezte rekedten.


Ő célozta meg újra. Az ő egója megütötte az arcát, majd beverte a fejét a falba. Aztán a fegyvert kiütötték a, elvesztette az ego. Ez clattered át a csempézett konyha padlóján, s úgy nézett rám döbbenten.


"Mondtam, hogy várj meg," csak morgott.


Találkozott a tekintetünk egy pillanatra, aztán nézett le, szorongatta a seb a bordái alatt. Olyan volt, mint egy egyszerű seb a hús, de nem zavar, sokkal jobb, most. Odament, s térdelt le elé a fegyverforgató. Ego szeme nyitva volt, de a teste még mindig küzd a méreg. Egyike volt azoknak a ritka személyek, akik egy természetes immunitás, hogy bizonyos mérgező vegyi anyagok, amelyek, bár nem teljes, okozott kuráre, hogy megöli az egónk lassan ahelyett, hogy azonnal. Örültem, hogy volt a helyzet. Lehet, hogy én is kapok válaszokat.


Erica jött be a konyhába, abban a pillanatban, de a fegyvert nem rúgták ki. "Az ego nem itt," mondta.


Ő megragadta az ingét, majd megrázta. "Hol van Stavros?" Követeltem.


A férfi rám nézett. "Mi a foglalkozása?" volt egy másik körül Stavros Amerikai fanatikusok, de ego haja nem volt olyan hosszú, mint a Kalapács.


A Luger húzta őt ki a tokból, majd megnyomta a egód ellen a puskás maradt arccsontját. "Ha megmondod, hogy hol van, akkor győződjön meg róla, hogy írjon az orvos az idő, hogy megmentsen téged." Ez egy hazugság volt, persze. "Ha megtagadják, meghúzom a ravaszt. Beszélni."


Ő a szemembe nézett, majd értékelik, amit látott. "Szabó, rendben," mondta rekedten. Harag volt már dolgozik rajta. "Ha tényleg menteni."


Biccentett neki.


"Elment Mykonos."


Ő váltott pillantásokat Erica-val. A sziget Mykonos volt, csak két helyen, ahol Stavros épült fel a lázadó elit alakulat. "Most mondd el," mondtam, nyomja meg a Luger Ego arcát. "Megkapta az értesítést arról, hogy az ezredesek?"


A bandita kuncogott, majd eltorzult arccal, hirtelen fájdalom. "Zanni úgynevezett Kotsikas haza. Az egyik rendőr válaszolt. Azt mondta, hogy a hadnagy pedig ezek az emberek voltak rendben van, hogy az ezredesek voltak, halott."


"Mi a fene?" Spencer kiáltott fel.


Spencer meglepte a válasz, de nem volt. Ezredes Kotsikas hittem, gyorsan, amikor megszólalt a csengő, s adta az egyik rendőrt. Kotsikas azt mondja nekik, hogy ha nem hamis üzenetet küldjünk a penthouse, Stavros lesz ott a férfiak. Kotsikas nem volt ideje, hogy egyeztessen velünk, így ő ment előre, majd azt tette, amit tennie a legjobb. Értelme nem volt, de az ezredes nem tudhatta, hogy a reuma, hogy kénytelen a rendőr lehetővé tenné, Stavros, hogy hagyja el a penthouse mielőtt odaértünk.


"Miért Stavros menni Mykonos?" a haldokló gunslinger kértem, tartly. "Hallgatni a csapatok?"


Egy másik éles fájdalom ütötte meg. "Hívj egy orvost," lehelte.


"Beszélni fogunk először."


Suttogta a szavakat. "Ő hívott mindkét tábor együtt. Azt akarja, hogy a csapatok hozta, hogy Athén. A parancsnok Mykonos mondott valamit arról, hogy nem mozog a katonákat, amíg nem kapott értesítést a Minurkos. Stavros nagyon dühös volt vele. Repült oda, hogy személyesen parancs."


A felnőtt. A férfi leblokkoltam, s megborzongott. Ego arca már kék.


"Menjünk innen," rendeltem. Megfordult, hogy Spencer. "Maradj itt!"


Harag nincs sok értelme, az ego hangja. "Én vagyok fáj, Carter."


A megvizsgálta. Ez csak egy seb, ami nem létfontosságú benne. "Minden rendben lesz" - mondtam. "Kösd be ezt Hawke innen. Mondd el a gmu-a legújabb fejlemények. Majd a Minurkos hívok egy orvost, hogy vigyázzon a seb. Van kérdése?"


"Igen," mondta. "Miért nem akarod, hogy veled legyek a Házban?"


"Meg kell, hogy egy kicsit jobban, Spencer.


Stavros túl fontos nekem. "


"Mondd meg, hogy Sólyom?" "Mi van?" kérdezte objektumra. "Ő ajánlott nekem egy ideiglenes állást ebben az ügyben."


"Mondd el nekik, amit akarsz." Megfordult, hogy neki, holstering a luger . "Gyerünk, Erica."


"Mit vársz tőlem, csak várj, amíg nem kap egy értesítést a ön? Spencer kérdezett.


Neki, megállt, s gondoltam egy pillanatra: "Holnap a reggeli ideje, akkor hagyja. Már túl késő lesz, az újságok, hogy mondja el ezt a történetet. A Minurkos hívja a rendőrségre. A hívás Ezredes Kotsikas, kérdezd meg tőle, hogy támogassa a Minurkos ego. Akkor majd Mykonos megtalálni Stavros, ha van. Lesz túl korai neki, hogy kap valami hír arról, hogy mi történt itt a Kotsikas házban."


"Mi a helyzet Sergiu?" Erica kérdezte.


"Hozzuk az ego haza!" - mondta. "Jó munkát végzett, most pedig mehet vissza a családját."


"Carter," Spencer azt mondta.


"Igen?"


"Majd legközelebb jobb lesz."


Neki, nézett rá. "Rendben," mondtam. "Gyerünk, Erica. El kell érnünk egy keselyű."


A tizedik fejezet.


Mykonos harbor feküdt, mint egy hatalmas, csiszolt zafír, a reggeli nap. Volt egy majdnem teljesen zárt kikötő kis halászhajó, valamint motorcsónakot belül két nagy tengerjáró hajók horgonyoznak a tengerparton. A hajók nem adja meg, Mykonos. Az utasok gyalog le ingatag létrán a csomagokkal a kezében, hogy a hajó, amelyik ih a partra, kis csoportokban.


Erica nem éli túl ezt a rövid kaland. Megérkeztünk az új repülőtér a másik oldalon a sziget csak egy órával ezelőtt elvitte a busz le a göröngyös út a faluba. Most ültem egy egyenes sárga szék, egy tengerparti kávézó alatt napellenző vászon, nézem egy fél tucat bajuszos görög tengerészek útmutató egy újonnan festett horgászat hajóról a vízbe csak tizenöt méterre. A töltésen elfordult tőlem, mindkét irányban , egy sorban, a fehérre meszelt házak, a kávézók, üzletek, valamint a kis szálloda. Vettem egy korty, az Íze, a görög szimbolikus hódolat Amerikai kávét, majd végignézte, ahogy mimmo vezette egy öreg ember egy szalmakalapot eladni a szőlőt, meg a virágokat. Ebben a légkörben, nehéz volt emlékezni arra, hogy én ide, hogy öljön meg egy embert.


Erica nem volt velem. Eltűnt a labirintus a hó-fehér zászlókat, nem messze a vízparttól, hogy talál egy öreg nő tudta, hogy vele maradjon Mykonos pár évvel ezelőtt. Ha szükséges információt, Mykonos, hogy kiderült, hogy a sötét hajú, idős hölgyek a fekete kendő, ki bérelte ki szobák otthonukban a látogatók. Mindent tudtak. Erika ment, hogy megtudja, a katonai tábor a szigeten, hol a tábor parancsnok lehet élni, mert valószínűleg meg fogjuk találni Stavros ott.


Épp most fejeztem be Nescafe, amikor Erica, ringató a kő út a kávézó előtt, volt öltözve, sárga nadrágban, a hosszú, vörös haja van kötve egy sárga szalagot. Még mindig nehezen értem, hogy miért egy gyönyörű lány, mint Erica lenne bevonni a világ. Hé, nem kellett volna feleségül egy gazdag ember, egy villa, meg egy hosszú, fehér jacht kívül, Tel Aviv. Ez az egész, ő lehetett volna a külseje. Lehet, hogy nem is tudom. Vagy lehet, jachtok, csak nem az esete.


"Úgy nézel ki, mint egy turista, Nick," mosolygott, ült le mellém. "Kivéve a zakó, nyakkendő."


"Adj egy órát" - mondtam. "Mit tanultál?"


Rendelt egy csésze forró tea a pincér elment. "Jó, hogy nem, egyedül mentem. Maria nem igazán akarok beszélni először. Ezek a szigetlakók nagyon messze idegen, aki nem lakik itt, idegen."


"Mit kellett volna mondanom?"


Erica elkezdett beszélni, de meg kellett várni, amíg a pincér bal hé, tea. Amikor elment, ő öntött egy kis cukor a pohár, a ki egy tálba. "Van egy tábor közelében Ornos Tengerpart, valamint a csak egy pár szigetlakók volna be. A parancsnok életét, egy bérelt villa, a tábor közelében. Ego neve Galatis. Odin felfelé két helyi taxisok pedig vezette a két Amerikait, hogy a Renia Hotel. a helység a falu; később, ugyanaz a személy vett ih, hogy a villa a Galatis."


"Kiváló felderítő munka, Miss Nystrom," mondtam. "Gyere, menjünk Renya."


"Én meg csak ültem le" - panaszkodott. "Még mindig van egy fél csésze teát."


"Hozok neked egy csésze később." Begyűrte a pár drachma az asztalra.


"Rendben," mondta, kapkodva szedi még egy korty teát, majd rose-t, hogy kövessen.


Sétáltunk végig a mimmo kávé sétányon egy kis csoport, hogy egy nyitott tér, ahol a buszok, hogy a szélén megállt. A posta, rendőrség kapu szembe a téren, pedig ott ült egy patinás bronz szobor egy ősi hős. Átmentünk ezen a téren, ki van kapcsolva, a töltés egy kis környék, de hamarosan megérkezett Renia. Volt egy multi-level hotel, épült egy dombon, szinte trópusi kert előtt.


A karcsú fiatalember, a recepció volt, nagyon barátságos. "Igen, két Amerikai tegnap érkezett. Ők a barátaid?"


Mi ih neve? Megkérdeztem.


"Hadd nézzem meg." Előhúzott egy magazin alól a pultra, majd kinyitotta. "Ahh. Mr Barna, Smith Úr."


"igen. A barátaink lesznek " - mondtam. "Melyik szobában? Szeretnénk meglepetést ih."


"Vannak 312. De már elmentek. Említették, hogy vissza fognak jönni a hotelben, ebéd dél előtt."


Megnéztük a szobát. Kopogott az ajtón, majd belépett a különleges hatások által a srácok körül a különleges hatások osztály. Becsuktuk az ajtót, majd körülnézett. Mindketten a nagy ágy volt még bevetetlen, a félig üres üveg whiskey ült az éjjeliszekrényen. Stavros nem vagyok nagy ivó, szóval azt hittem, hogy az ego zsoldost hozott magával, aki alkoholt ivott.


Eltekintve scotch pár csikket, nem hagytak mást. Stavros valószínűleg nem hozott csomagot. Valami olyasmi volt, amit kell, nem tart sokáig. Em volt, hogy megtudja, egy telefon, egy férfi, aki azt állítja, hogy egy Minurkos, majd tesztelje a hűség Galatis, a tábor parancsnoka. Galatis 'lehetett volna az élete közvetlen veszélyben van, ha betartották volna a Minurkos' parancsot kapott, hogy ne mozdulj, amíg további hírek érkeztek felőle. Mivel Stavros volt tegnap érkezett, Galatis lehet, hogy már halott.


"Jobb lenne, ha a villában," mondtam.


"Veled vagyok, Nick."


Miután fél óra várakozás, végül megtaláltuk a taxis kortyolgatva ouzo a kávét. Nem volt szándékom vezet minket, hogy a villa, amíg meg nem jelent neki egy köteg drachma, mire ő görnyedve, s elvezetett minket egy taxi. Volt egy ütött-kopott, 1957-ben a Chevrolet, a legtöbb eltűntek a virágok, pamut, gyapjú kilóg a kárpit. A taxi sofőr elvitt egy régi motor vele, ami egy hangos böfögés, mint mentünk.


A legtöbb kört került sor egy rosszul kövezett út mentén, a sziget sziklás tengerpart, ahol a meredek sziklák leesett az Égei-Tengerbe ömlik. Amikor már majdnem Ornos Strand, a sofőr fordult rá egy durva kavicsos úton az irányt a tábor, meg a villa. Ahogy elhaladtunk a magas szögesdrót-kerítés, csak egy pillanatra láttuk a tábor, zöld épületek lappang a távolság. Mi elfordult a kerítésen, majd rá a hosszú út vezetett közvetlenül a villa. Mikor megérkeztünk a ház, a cserepes-tető, ő kért meg rá a taxi sofőrnek, hogy várjon, s úgy tűnt, nagyon hajlandó.


Készen álltunk semmit, amikor az apja kopogott a díszes fa bejárati ajtó. Erica ismét volt egy Belga revolver rejtett a táskájába, de most remélte, hogy használja. Ő nyugodtan ült mellettem a nap várt. A luger volt elhelyezve az oldalon, zsebében a kabátom, s a keze volt vele. A szolga, egy idős görög, kinyitotta az ajtót.


"Cali frissítették," köszönt minket. Folytatta a görög. "Akarod látni a parancsnok?"


"Bocsáss meg nekem" - mondtam, óvatosan nyomja az ego félre. Erica, én pedig beköltözött egy nagy nappali, egy egységes üveg fal egy fákkal szegélyezett domboldalon.


"Kérlek!" Az öreg vágott vissza az angol.


Költöztünk óvatosan szobáról szobára, míg végül találkozott egy nagy szoba. Nem volt ott senki.


"Hol van a parancsnok?" Erica kérdezte az öreg.


Ő hevesen rázta a fejét egyik oldalról a másikra. "Nem az a villa. A látogató".


Megkérdeztem. "Hol?"


"Elmentem az Amerikaiak. A táborba."


"Efaristo," mondtam, hogy megköszönje neki.


Kimentünk, majd játszottam ezt a játékot a pilótafülkében újra. "Vigyen a katonai táborban," mondta a sofőr.


"Mit fogunk csinálni, ha már ott vagyunk?" Erica kérdezte.


A taxi elindult a ház felé tart vissza a kavicsos úton. "Még nem vagyok biztos benne, hogy" én elismerte. "Úgy érzem, kéne legalább nézd kívülről."


De nem jutottunk messzire. Mikor fordultunk vissza az útra, hogy most futott párhuzamosan a kerítésen, majd néhány száz méterre, láttam egy helyet, ahol a keréknyomok jött ki a pályát, majd megállt közelében egy kis bozót.


Mondtam neki, hogy a sofőr. "Hagyd abba!"


"Mi van, Nick?" - kérdezte Erica.


"Nem tudom. Maradj itt."


Felmászott körül a taxit, majd kihúzta a luger . A lassan mozgott, mimmo keréknyomok felé a sűrűben. Bebizonyosodott, hogy egy harc közelében, ahol a kocsi állt. Ha a bokrok közt, megtalálta, amit félt. Mögött egy sűrű bokor, egy magas, vékony férfi feküdt a torkát fültől fülig. Galatisa biztosan megtalálták.


Visszamentem a kocsihoz, de azt mondta Erica, aztán csak ültünk ott egy darabig, amíg a taxi sofőr nézett ránk a visszapillantó tükörben.


"Stavros kellett volna az egyik Galatis' alárendelt tisztek az oldalon, most " - mondtam szigorúan. "Ha nem találjuk meg Stavros, akkor ezek a csapatok Athén holnap."


"Nem tudjuk követni őt a táborba, Nick," mondta Erica. "Lesz egy kisebb hadsereget, hogy megvédd az ego ott van."


"Visszatérünk a szállodába, abban a reményben, hogy mit Stavros mondtam nekik, igaz, hogy azt tervezi, hogy délre ott leszek. Várunk ego ott van."


A Renya, Erica pedig, hogy Stavros szobában anélkül, hogy láttam. Bezárkóztunk, vártam, vártam. Közepén volt a reggel. Az ágyak készültek fel, így nem kell aggódnia, hogy a cselédek. Ő töltött mindkettőnknek egy kis kupica whiskyt, majd játszottunk egy játékot az ágy szélét, ital fogyasztása után.


"Miért nem lehetünk itt nyaralni, mint a turisták?" Erica panaszkodott. "Semmi köze, de látogasson el szélmalmok, menj strandok, ülj a kávézók nézni, hogy milyen a világ?"


"Talán itt leszünk együtt, egy nap, hogy" én mondtam, hogy nem hiszem el, egy percre. "Más körülmények között, más körülmények között."


Erica levette a kis gillette volna viselni a nadrágot. Volt rajta, csak egy áttetsző blúz legyűrték a nadrágját. Ült vissza az ágyra, a lába mindig a földön, vörös haja rendetlen a sima zöld takarót.


"Nem kell sok idő, együtt" - mondta, néztem a plafont. Egy könnyű szellő jött a nyitott ablakon, egy könnyű tengeri szél. "Nem számít, hogyan működik az egész."


"Tudom."


"Nem akarok várni, hogy valami lehetséges, most pedig a jövőnk. Lehet, hogy soha nem jön el." Elkezdte kigombolni a blúzát.


Neki, nézett, nem. "Erica, mi a fenét csinálsz, szabó?"


"Én vagyok levetkőznie," mondta, nem nézett rám. A blúz eltávolították. Ő kicipzározta a kicsi melltartót csiszolt el az ego. Lenézett rá.


"Tudod, hogy Stavros jöhet bármelyik pillanatban itt?" - kérdezte tőle.


"Csak a közepén a reggel." Volt visszavonni a beépülő modul a sárga nadrágban, a derék volt, húzza őt, ih át a csípőjét. Csak egy darab fehérneműt alatta, egy kis darab ronggyal, hogy alig fedett semmit.


Eszembe jutott neki, de a torkom kiszáradt. Eszébe jutott a tiszta állati örömet érezte magát vele.


"Erica, nem hiszem, hogy -" próbáltam tiltakozni.


"Itt az idő", ő biztosított róla, hogy a mozgó bágyadtan át az ágyat. Nézte a testet, majd szakaszon. "Te magad mondtad, hogy Stavros valószínűleg egész reggel beszélt, hogy az új tábor parancsnoka."


"Nem lehetünk biztosak, hogy" azt mondtam, mint kikapcsolta az övet. A pulzusom felgyorsult, s úgy érezte, az ismerős belső reakció, hogy hozzáérjen.


Ő húzott vele költözött felém. A bal kezem költözött a mellkas magától.


"Hogy benne kell lennünk, Nick," ő lélegzett, eléri a ruháimat.


Mi a fene, gondoltam. Az ajtó zárva volt. A Luger lesz könnyen megközelíthető." Hallani fogunk Stavros, mielőtt belép a szobába. S ugyanez volt az érzésem, mint Erica. Lehet, hogy ez az utolsó alkalom.


Megfordult, s hagyta, hogy a szeme járják át Erika testét, a sörénye a lángoló haj hullott a tejes vállát, s arra gondolt, ha volt valaha egy nő inkább kívánatos, mint Erika Nystrom. Sehol. Bármikor.


Megcsókolta ee, valamint a szája forró volt, illetve nedves, valamint szükség volt, ahogy nyomta a száját az enyémre. Amikor csókolóztunk, ő vetkőztetett le, de nem tudtam megállítani. Akkor feküdtünk az ágyban, aztán meghúzta az átlátszó bugyi le a combok, illetve a combok. A végén, ő segített nekem zavaros ih.


Feküdt vissza, a szeme majdnem teljesen zárt, elérte nekem. Odamentem hozzá, ő húzta meg neki. Szenvedélyesen csókolóztunk újra, ő tartotta bennem, s megsimogatott. Amikor berántott, volt egy pillanat, amikor a száját kinyitotta az öröm, aztán egy kis nyögés szökött ki a torkán.


A csípőjét mozgatni ellenem, átvette a kezdeményezést, igényes. Azt felelte rá nyomja a nehéz. Hosszú combok emelte le az ágyról, majd bezárta mögöttem, arra kényszerítve, mélyebb belül.


Aztán volt egy robbanás. Jött korábban, több erő, mint azt valaha is gondolta, hogy lehetséges, hogy a hús tegez, s megremegnek, a meztelen hatalom, csak múló után mindketten megkímélte a probléma, hogy volt már épület fel bennünk. Mi maradt egy puha gyűrűző öröm, hogy lassan behatolt a legmélyebb, legintimebb részeit minket.


Vannak öltözve, lassan. Még korán reggel. Azonban kezdett a félelem, hogy Stavros lehet, hogy nem mutatja fel. Lehet, hogy a reptéren vár egy gépet, hogy Athén. Lehet, hogy ő azt mondta, hogy visszatért délben csak, hogy dobja minden üldözők, a nyomában.


Volt tizenegy-harminc. Erica többet ittam whisky-re, a feszültség be Nem nőtt, ami nyilvánvalóan tükröződik az arcán.


"Megyek a társalgóban," mondta a tizenegy-harminc-öt.


"Miért?"


"Lehet, hogy megváltoztatta a terveit," mondta, hogy egy gyors húzza egy hosszú cigarettát. "Lehet, hogy tud valamit."


Nem próbálta megállítani. Ő ellenkezett, bár szeretkezünk korábban.


"Rendben," mondtam. "De ha befut Stavros, ne vedd magadra. Hadd jöjjön ide."


"Rendben van, Nick. Ígérem."


Aztán az apja Erica kezdett járkálni a szobában. A sam ideges volt. Fontos volt, hogy hoztunk Stavros itt. Feltúrtuk az ego elég hosszú.


Csak öt perccel azután, hogy Erica ment le a szálloda recepcióján, amikor meghallotta a felfordulás a folyosón. Ő meg elővett egy 9 mm luger, majd az ajtóhoz ment. Figyelt feszülten. Volt egy másik hang. Vártam, de nem történt semmi. Ő kinyitotta az ajtót, óvatosan, csendben. Nyitás egy kicsit, úgy nézett ki a folyosóra. Senki nem volt a láthatáron. A férje nézett végig a folyosón, aztán úgy nézett ki, oda-vissza.


Semmi. Fagyöngy folyosó nyitott boltívek, ami a kertben. Megnéztem, aztán megint nem láttam semmit. Volt egy kijárat a kertbe, mintegy ötven méterre a folyosó végén. Gyorsan lement, körülnézett, aztán feladtuk. Az idegeim lehetett a szélén, úgy döntöttem. Ment vissza a félig nyitott ajtón a szobába lépett.


Csak, mint ő megragadta az ajtó mögött őt, észrevette, mozgás sarkából szemmel, de már túl késő volt reagálni. Egy ropogó ütés a fejemen okozott szédítő fájdalom a fej-nyak. A Luger csúszott körül a karom. Megfogta az ajtófélfában tartott, mint az övé, ferde rajta. Ő egy pillanatra láttam az arcát, a szeme láttára, s úgy érezte, in nen, hogy mit látott a penthouse Athénban. Ez volt a szigorú, mogorva arca Adrian Stavros. Tett egy állati hang a torkán, elérte azt a ronda pofáját. De akkor valami más, megütötte a fejét, újra éles fény villant be. Ez lebegett a fekete-tenger pedig nem volt horizontot között a fekete-tengertől a fekete égen. Minden zárva, miközben egyesített-ba egy kavargó sötét tömege.


A tizenegyedik fejezet.


"Ébren van."


Hallottam a hangját veszi, mint ha jön velem a másik szobába. A szemét kinyitotta, de nem tudtam koncentrálni őket. Látta, hogy három homályos formák körül.


"Igazából, nyisd ki a szemed."


A hang ismerős volt. Volt, hogy Adrian Stavros. Megpróbált összpontosítani a forrás. Ego arca felderült a látomásomban. Néztem a nehéz, kemény arca, a ritkuló haj, sötét haj, majd jeges hideg szemem, utáltam magam, amiért hagyta őket vinni. A tekintete változott meg neki, hogy a másik két arca van, mindkét oldalon. - É volt, hogy egy egészséges, sötét bőrű srác, kékes szeme, a szeme fölött. Ez vette át az ego számára Stavros Brazil testőr. A másik ember, még egészen fiatal volt, s viselt khaki egyenruhát. Ő sejtette, hogy ez volt az a tiszt, aki helyettesíti a végrehajtott Galatis.


"Szóval," Stavros mondta egy mérges hang. "Ablaktisztító". Hagyta, hogy ilyen mély hangú nevetés. "Ki vagy te igazán, Della?"


"Ki vagy te igazán, Della?" Azt válaszoltam neki, hogy kitisztuljon a fejem, próbáltam gondolkodni. Azt hittem, az Erika meg azon, ha találtak volna őt is.


Stavros kihúzott mondták a tenyerét, s csak akkor vette észre, hogy ültem egy egyenes szék. Nem csatlakoztassa nekem, de nem volt Luger. Hugo még mindig ült az alkar alatt a kigombolta a kabátot. Majdnem leestem a székről, amikor az ütés landolt.


Stavros odahajolt, hogy jó intézkedés, s amikor megszólalt, a hangja olyan volt, mint egy morgás, hogy egy nőstény leopárd. "Látom, nem ismersz meg, hogy" ő felszisszent. Neki, látta, hogy a katona nézz rá. "Most már tudom, miféle emberrel van dolgod."


Igen, őrült, gondoltam. Egy kegyetlen férfi, aki kihasználja a másikat. Most már megértette, hogy miért hívják ego egy Keselyű. Ez alkalommal tartotta a száját. Megigazította fel, megragadta a pólója elején, majd letépte nyitva. Bámult a tömeg sebek a testén, úgy tűnik, a tűz. Kiderült, hogy ők tartozó legtöbb, a test ego.


"Látod ezt?" dörmögte, a szeme csillogó, túl fényesen. "Ez egy lakást a tűz, amikor még kisfiú voltam. Apám vett egy égő cigarettát lefeküdni vele, a legújabb sorozata, felelőtlen intézkedések ellen a család ego. De túléltem, látod. Nem hiszem, hogy a pokolra kerülök, mert én már jártam ott."


Szóval ez volt a nagy hiányzó darabja Stavros puzzle. A tűz elpattant benne valami. Égett el, minden maradt a lelkem, így csak az elszenesedett mag. Ahogy ő zárkózott fel az ingét, rájött, hogy miért állt olyan nyíltan. Az egész törzs lehetett, merev a heges szövet.


"Most már érted, hogy" sistereg. "Most mondd meg, ki vagy, mit csinálsz itt, Mykonos, kémkedik utánam."


A husky, sötét arcú férfi mellé húzta valami rövid körül a zsebében, feltehetően egy klub, ha ő elég hülye volt ahhoz, hogy kihívás Stavros.


"Ez a CIA?" Stavros csúnya hang jött vissza hozzám. "Te hívtad Galatis, miközben úgy tesz, mintha egy Minurkas?"


Volt, hogy kímélje magát, különben nem lett volna vége. Ha Erica nem szenved a hotel számláló, mint kiderült, visszatért volna mindjárt itt. Ha szerencsés vagyok, hogy ő is figyel, hogy ő nem lép be a terembe, és lesz ih foglya. Ő küzd ezzel, de én biztos tudatában, hogy adjanak neki segítséget.


"Igen", mondtam. "A CIA."


"Igen, az igazság az jön ki," Stavros mondta. "Te vagy itt, hogy színpadon egy puccs ellenem?"


Stavros szeme villant rám a mániákus gyűlölet.


"Valami ilyesmi."


"Mi a részleteket a CIA telek?" követelte Stavros.


Az övé habozott. Ha azt mondta, hogy túl sok lenne a hang hamis. Husky emelte a klub újra.


"Várj," a fiatal tiszt azt mondta akcentussal. "Nemrég Görögországban, tanulmányoztuk, hogy bizonyos módszerek, amelyek lehetővé teszik számunkra, hogy a teljes együttműködés a foglyokat. De nem lesz túl zajos kezdeni egy ilyen kihallgatás itt.


Mindenesetre vissza kell térnünk a táborban. Elvisszük az ego velünk."


Stavros egy pillanatig gondolkodott. "Rendben," mondta mogorván.


Ők felkapta nekem a széket. Vajon hol a fenében Erica. Ment vissza a recepció. Talán megtalálták őt. De nem tudta megkérdezni.


Amikor sarokba szorított egy várakozó autó a ház előtt, egy parkolóban messze a bejárattól, gondoltam, hogy elkerülje a stiletto. Ha vette volna el tőlem a táborba, Ego soha nem maradt életben.


De nem jó ötlet egy késsel. Egy rekedtes férfi pisztolyt szegezett alatt, a bordákat pedig Stavros ült a másik oldalon. A tiszt vezette.


Úton a város körül, a meredek út, hogy arra gondoltam, Eric. Nehéz volt megérteni, hogy mi történt vele. Tudta, hogy hé, hogy neki vissza kell mennie a szobába, amint Stavros megjelent.


Voltunk a városban-a mérföld, például amikor befordultunk rá egy meredek oldalát látta, hogy egy autó áll meg, csak húsz méterre előttünk a keskeny úton. Azonban eszembe jutott, hogy láttam volna ezt a kocsit parkolni a szálloda előtt korábban, én arra a következtetésre jutott, hogy ez volt a menedzsment. A tiszt nyomva a megfélemlítés gombra, majd a katonai jármű megállt pár lépésnyire a többi jármű.


"Mi van?" Stavros kérdezte kurtán.


"Úgy néz ki, mint egy törött autó," morogta a tiszt.


"Nos, menj az útból," Stavros parancsolta.


A mi kocsink volt, egy szikla, a másik oldalon volt egy meredek csepp. A tiszt jött ki a bal oldalon költözött, óvatosan a kocsi felé, elállja az utat. Stavros, ki ült a jobb oldalamon, kinyitotta az ajtót, oldalán a szikláról, s ott állt a járdán, figyel. Egyedül voltam a kocsiban egy husky, aki fegyvert mellettem.


"Dobd le a szikláról!" Stavros megparancsolta nekik, hogy álljanak mellé a kocsiba.


"Megpróbálom," a rendőr azt mondta.


Ezek voltak az ego utolsó szavai. Mikor megállt egy másik kocsiba, látta, hogy Erica cél repülni a szakadékba. Biztos lehallgatás kívül a szállodai szoba pedig hallottam, hogy ők döntsék el, hogy elvisz a táborba. Ellopta a hotel kocsi, majd megállt velünk az úton.


Stavros-kiáltotta a rendőr, amikor látta, hogy Erika mutat egy revolver a férfi.


A görög fordult, mint Erica fegyver elsült. Egy lyuk jelent meg a tiszt homlokán. Tántorodott vissza csapódott az autó, mint Erika fegyvert fogott Stavros. Ő húzta ki a saját fegyverét, s csodálta őt Erika, hogy a tiszt, ki először, mert tudtam, hogy tudott lőni Stavros. Ő célja, Stavros, a fegyvert ugatott újra megütötte.


A rekedt ember mellettem a kocsiban volt a célpont, nem tudta, mit tegyen az első. Végül, amikor Stavros sérült meg, ő úgy döntött, hogy végezz velem először, majd utána Erika. Az övé, láttam, hogy az ujját a fehér a ravaszt, a revolver. Lengettem a kezem, majd nyomd az egója, a kéz, a fegyver, a fegyver elsült, megsemmisítette az ablaküveg mellettem. A stiletto a kezemben volt. A fegyvert tartja a távolságot, én löktem nehéz a kést, s úgy érezte, ez adja meg a karját. Vége volt neki.


Stavros volt a lövés, a váll, de csak a seb. A földre esett, s válaszol, hogy Erica tűz, mint a kiugrott körül a túlsó végén az autó. Guggoló alacsony használja a kocsi fedelét, elindult egy másik kocsit egy fegyverrel a kezében. Stavros kénytelen Erika mögé, a szikla újra. A hotel egy pontos lövést, ahol a legkevésbé számított rá, mert azt hitte, még mindig fogoly.


De amikor a másik autót, Stavros látott. Ő kettőt lőtt, de a golyó készített darabokat aszfalt mellettem. Vele, lebukott a sarkon a kocsiból ki a tűzvonalból. A következő pillanatban Stavros volt a harci gép. Erica cél felbukkant körül a szikláról, ő pedig lőtt az autó, de kimaradt. Stavros vezetett. A motort.


Felállt, majd lelőtte. Hirtelen a kocsi meglódult, s repült, egyenesen rám. Megpróbált pin, hogy egy másik autó. Lőtt egy céltalan, aztán lebukott, távol a közeledő autót. Összetörte hangosan be egy másik autóba. Feküdtem, nagyon közel a hatás, amely az arcom, abban a reményben, hogy a fémdarabok nem ütött meg. Stavros megfordította a kocsit, majd kitért, élesen el a becsapódás helyén. Úton volt vissza a városba. Egy pillanattal később, mozgásban volt. Elvette óvatos célja, nyomja meg a kereket, tépte nyitva, de ő csak ment tovább. Erika kétszer lőtt, a golyó süvített le a kocsit, majd eltűnt Stavros.


Neki, hallottam a sikolyát. "Szabó!"


Felkelt, majd kinyitotta az ajtót, az összetört autó. Az ajtó beleesett a kezem, majd nyomja meg a járdán. Van a kocsiban, majd megpróbálta beindítani a kocsit. A harmadik kísérlet, minden működött.


Erica találkozott velem a kocsiban, amikor feltettem neki a felszerelést.


Mi ordított le a Stavros út. Szemmel tartottuk ego, amíg van a városban, aztán találtunk egy elhagyott autó közelében, a tengerparton. Mi esett le, úgy nézett ki, gáz fogyott el.


"Nem lehet messze innen," mondta Erica. "Majd én abba a kávézóba."


"Oké, akkor nézd meg a hajókat. Légy óvatos."


"Te is, Nick," mondta.


Sétált fel az utat, hogy a kávézóban. Rengeteg rejtekhely. Kimentem egy kis móló, ahol több turista várta a hajót. Épp kérdezni, Stavros, amikor hallottam, hogy ordít egy motorcsónakot. Akkor ego láttam a hajón, a végén a dock. A hajó távolodik.


Odafutottam, de már túl késő volt. Úton volt. Fegyvert fogott rá, de nem a tűz. Pecsételő egy kis hajó mellettem, én is ráugrottak a tulajdonosa, aki ott állt, a szája mindig nyitott, nézte az egész dolgot. Még mindig ott volt a fegyver.


"A gyárak," rendeltem.


Ő engedelmeskedett a csend. A motor ordított.


"Most menj."


"De..."


"Takarodj, vidd a szabó!"


Elment. Abban a pillanatban, ő vezette el a port, a bárban, a következő Stavros. Visszanéztem, láttam, Erica a túlsó végén a panel, kiabálták a nevem. Nem mehettem vissza. Nem intett le.


Neki, hallottam a sikolyát. "Légy óvatos!"


Azt kívántam, bárcsak ő lenne velem, mert Stavros fontos volt neki. De a körülmények diktálta egyébként. Őt, látta, Stavros át a bejárat a belső kikötő, így egy tiszta fehér nyomot maga után. Ezen kívül védett terület, voltak kisebb, fodrozódó hullámok, s mikor odaértem, a kis hajó kezdett rock, valamint más dolgunk, mint a sós víz az arcomba, a sötét kék Égei-Tengerre. Egyértelmű volt, hogy Stavros tartott egy lakatlan sziget közelében Delos.


A hajón volt gyorsabb, mint a motorcsónak Stavros ellopta, ezért, miközben kétségbeesetten kapaszkodott a kis hajó, a lassan fogott fel. Eközben arra gondoltam, Erik vissza Mykonos. A rendőrség kell, hogy adjon magyarázatot. De egy hívás, hogy Ezredes Kotsikas fogja mondani, hogy a hatóságok mindent tudni akarnak. Mire visszaértem, valószínűleg oda Erica érmet. Ha nem kapom vissza.


Hirtelen egy karnyújtásnyira, de Stavros megelőzött. Rám lőtt kétszer, majd összetörték a szélvédőn a hajót. Figyelembe véve, ahogy a csónakba ugrott, ez volt a bravúr, hogy Stavros van, ahol volt. Elővette a pisztolyt vett óvatos célja Stavros sziluett. Őt kirúgják hiányzott. Csak két kép maradt.


Tartottunk egy kis elhagyatott terület a sziget a víz megnyugodott. Stavros futott, hogy az összetört továbbra is a vörös, forró, napsütötte fehérített épület. Láttam, újratöltése a pisztolyt, így hát ő volt az előny, a lőszer. Ő húzta fel a kikötőbe, lőtt kétszer is, hogy távol tartson. Ő vitte a hajót, egy széles kört, próbál túljárni az eszén. De a tűz tartotta vissza. Nem tudtam hulladék lövéseket.


Stavros volt, lehajolt az elején, dolgozik valamin. A hajó már csatlakoztatva van. Neki, gondoltam, itt az esély, s a hajó belsejében újra. Ahogy a közelébe értem ahhoz, hogy lőni, Stavros jött a képbe, majd dobott valamit a hajón. Leszállt őszinte a fülkében. Látta a biztosíték éget, s tudta, Stavros megtalálta a dinamit. A Mykonos, ego használták, hogy építsenek egy új út a túlsó végén, a sziget. Nem volt időm, hogy próbálja meg, hogy dobja az ego a vízbe. A biztosíték rövid volt. Tucking a pisztoly be az övet, levetette magát a vízbe, s úszott.


A robbanás letépte nyissa meg a fülem, majd megrázta a forró levegő, küldött nagy hullámok a vízbe. Törmelék esett le körülöttem, de eltávolodott. Ő nézett vissza, s látta, hogy a lángoló roncsok a felszínen a víz, fekete füst rolling az ég felé.


Szerencsém volt. A tovább lebegnek, hogy a part mellett a port a bárban. Stavros meglátott kettőt lőtt. A golyók a vízbe csapódott mögöttem. Lőtt egy harmadik vágni a karját. Káromkodott a bajsza alatt. Még akkor is, ha én őt a partra, azt nem lehet tudni, hogy készítsen egy fegyvert, mert a golyó a fegyvert lehet vizes.


Amikor Stavros látott tovább sétálni a part felé, megfordult, elfutott a hínár borított dock. Ez vezetett be a lapos, alacsony része a sziget, közvetlenül mögöttünk, hogy a romok egy fél tucat halászati kunyhók, hogy már régen elhagyott. Ő nyilván az a célja, hogy csapda, hogy ott legyek.


Nehéz volt látni, a vén tengeri fal, amely most már belépett a dock derékszögben. Megnéztem a nyitott tér előttem, de nem láttam, Stavros. A forró napon kezdődött, hogy száraz a sós vizet rám, mint én tanultam a terep nyílt előttünk. A parttól körülbelül háromszáz méterre, a teljes ingatlan viszonylag lapos, kivéve a scatter szimbólumot, kő-sziklák, valamint sziklák veszi körül, valamint feltéve, hogy a háttérben egy rövid sort márvány kő kunyhók. Mögöttük, egy sziklás domb emelkedett meredeken felé, a sziget közepén, valamint a dombon volt egy másik épület. Volt egy két emeletes ház tető nélkül, vagy egy fal, valószínűleg valamilyen állami struktúra.


Ő squinted a fény, abban a reményben, hogy lásd Stavros, de Stavros nem volt ott.


Húzza meg a revolvert az övéről, hogy ő vette ki a patronokat, majd letörölte a ih. Kinyitotta a fegyvert, szembenéztem vele. Vízcseppek csillogott benne a fém cső, csillogott a visszavert napfény. Tette, hogy a száját, s elfújta, hogy törölje az egója. A két patronok, hogy az övé olyan gondosan megőrzött sikertelen lehet, ha az övé függött őket. Nem volt más fegyver, mivel a Luger volt még a hotelben, majd a stiletto volt ragadva az oldalán a shooter a vezető úton, a katonai tábor. Erica lesz ih, de ez nem segít engem abban a pillanatban.


De Stavros nem volt biztos benne, hogy nem lőni, vagy csak nem szökött volna. Volt egy kis szünet a szívességet. Hogy ez a legjobb dolog volt, hogy valami van a fal felé a ház, fegyverrel a kezében. Ha tudom, hogy megmutatta neki a fegyvert, talán Stavros hiszem, kész vagyok, hogy a tűz, nedves, vagy nem, tedd ego, a védekező. De reméltem, hogy nem így lesz.


Ő óvatosan közeledett a kőházak. Magas fű nőtt mindenhol, még bent a csontvázak a kis épületek, se ablak, se ajtó. A fű valamelyest a meleg szellő, hol volt. A nap úgy tűnt, valahogy fényesebb, mint a szomszédos Mykonos. A meleg szellő lassan szárított az inget, majd a nadrágot, de a Svédek még mindig belekapaszkodott a testem.


Elvitte őt gondosan végig a hosszú, barna fű. Két gyíkok, szürke, őskori, ugrott át a sziklákon, hogy menjen az utamból. Nem az illata, mint az utcán. A forró levegő tele van az orrába, s majdnem megfojtotta a rothadó szag. Legyek zümmögtek a hínáros mező között a nyaralók meg velem, a fejemben láttam, Alexis Salomos feküdt a sodrott roncs legyek a nen. Aztán észrevette mozgalom előtte, közel a legközelebbi ház.


Dörzsölte a kezét, a szemét, úgy nézett ki újra. Nem volt semmi, most, további mozgás, de éreztem, Stavros ott volt. Éreztem, minden csontom küld figyelmeztető jelek.


Futott, hogy egy mellkas-magas szikla közelében, az első ház állt ott, nézte, aztán hallgat. A hang a rovarok folyamatosan a fülemben. Mozdult a keze, hogy a szikla, melyet a gyík vissza. Ugrott vissza, megijedek. Abban a pillanatban, Adrian Stavros kidugta a fejét hátulról a második sor ház, s elsütötte a pisztolyt.


A lövés úgy tűnt, hogy az echo, a ragacsos levegő. Esetlenül szeme szét a kő, a jobb kezem. Egy pillanattal később, a második lövés egy rock and szórt homokszemek az arcomba. Ő köpött ki pislogott el. Amikor Stahl láttam őt újra, Stavros eltűnt. De nyalás felém között az első, mind a második nyaralók, észrevette, hogy a mozgalom a fű.


Stavros nyilvánvalóan úgy döntött, hogy nem lő a nedves fegyvert. Ahelyett, hogy üldözte őt ego, az üldözött engem.


"Hunter lesz a zsákmányt!" - jött egy hang, majd egy alacsony, vérfagyasztó nevetés.


Mély, őrült hang úgy tűnt, hogy jött a fejemben, mint inkább körül a házakat. Nem tudtam megmondani, hogy pontosan hol Stavros volt a hang.


"Akkor gyere, Stavros," kiabáltam.


"Ilyas," Stavros korrigált nekem valahonnan. "Alexander egy adott név." Ezt követte egy másik tört a nevetés, magas hangú, elmebeteg, imbolygott a meleg szellő.


Ő is hallotta a zajt, a bozót közelében az első ház. Úgy nézett ki, keresztül az üres szemek a törött ablakokon, nem látott semmit. Aztán hallottam a hangját, hogy a jobb, de egy kicsit a hátam mögött, a magas fűben.


"A fegyver használhatatlan, nem?"


Megfordultam, hogy lássam, Stavros áll mögöttem, egy teljesen más helyzetben van, mint hallottam, az utolsó hangot. Lehet, hogy őrült, de ő még mindig ravasz. Fegyvert fogott rám, majd lőtt.


Az övé esett a földre mellett egy szikla, mint ő húzta meg a ravaszt. A kő már nem volt köztünk. A Gawk elszakadt, az ujján a pólóját, majd megvakarta a bal karját. Neki, gurult, amikor újra lőtt. Esetlenül szeme rúgta össze a port mellettem. Mutattam a revolver rajta a kétségbeesés, mint ő húzta meg a ravaszt a harmadik alkalommal. Csapdába esett egy üres cella. Rám nézett, mint ő húzta meg a ravaszt, a pisztoly. Ez is csattant egy puskalövés nélkül


Stavros arca megváltozott, s ő is nevetett egy nagy, vad nevetés, mint ő, csúszott golyó a fegyvert. Eldobta a fegyvert, ásott a lába a földbe, majd ugrott neki.


Ez a hit Stavros, amikor felemelte a pisztolyt. Nem volt ideje, hogy húzza meg a ravaszt, míg az övé birkózott vele. A fegyver ejtette, mivel mindketten hit a kemény földre, rúg, karmol, a magas fűben.


Stavros erősen az állkapocs küldött neki, burjánzó a hátán. De amikor rontott neki megint, még mindig sok volt a féktelen erő maradt. Valahogy találtam egy üres pisztolyt, majd amikor visszatért a nen, ő hevesen becsapódott a fegyver csövét a fejembe. Ez a hit egy félrecsúszott rúgni, pedig leesett róla.


Ha ő képes volt fókuszálni nen megint ugrott fel, s futott felé a két történet romok a domb mögött, a nyaralók. Megpróbálom a fa ajtó, lógó ügyetlenül egy zsanér, amikor az belépett, még nyikorgó halkan. Stavros ment ez így.


Lassan lépett be a romos épület. Ott volt, majdnem annyira, fű bent, mint kint volt a mezőn. Néhány helyen volt, lapított, ahol Stavros telt el. De örülök, hogy emlékszel, hogy ez az ember annyira üldözött egész felnőtt életét, de ő túlélte. Mint már befordultak a sarkon a beomlott fal, láttam meg, hogy a mad önzés, aztán egy rozsdás vas bár találta el a fejét. Lebuktam, a bár súrolta a hajam, majd nekicsapódott a kőfal mellettem.


"Szabó!" Azt motyogta. Talált egy darab vas, balra az utolsó lakói a sziget. Egyszer volt az előny, mint nekem.


Megfogta a bárban, de elvesztette az egyensúlyát. Lelökött a lábam, ő pedig elveszítette a fejét. Egy pillanattal később, ő vitte a fegyvert újra. Ez jött le, hogy az arcom, kiverte volna a fejem, ha megüt. Én gurult, s a súlyzó súrolta a jobb fülem, majd le a földre, nehéz alatt.


Megragadtam a bárban újra, próbálják kiszorítani el azzal, Stavros trükk, mindketten elvesztették. Stavros fordult fel az omladozó lépcsőn a legfelső szint az épület, ahol a végén a második emeleten található. Ő volt velem örökre, mikor végre talpra áll. Fogott egy nagy darab szikla, majd hozzám vágta. Ő csúszott le a vállam, de a fájdalom nyilallt neki. Elkezdett fel a lépcsőn. Ő fogja elkapni Stavros megölni Ego a puszta kezével.


Mikor a csúcsra értem, egy darab kő repült rám. Lebuktam, majd esett le egy balesetben. Stavros állt a keskeny rész-a szoknya, a kitett oldalon a szerkezet mögé. Kétségbeesés megjelent Ego szögletes arca, ahogy ott állt, annyi se. Ránézett a hatalmas föld, az épület mögött, ami volt szétszórva sziklák, sziklás. Aztán, egy kis habozás, leugrott.


Láttam, hogy elérje a sziklák and roll. Megbicsaklott a bokám, Ego arca eltorzult a fájdalomtól, majd a düh. Ő mászott egy különleges kerek szikla bizonytalanul ült a szikla párkányon. A szikla volt, körülbelül három méter átmérőjű, egy kisebb szikla közé szorulva alatt az elülső széle enyhén lejtős párkány, a szikla körül meg a fű. Stavros elérte a kis kő használata az egója ellenem.


Leugrottam a földre mellé, a hatás megcsípte a lábam. Előrebukott, de gyorsan emelkedett, sértetlenül. Stavros kétségbeesetten lökte a kő el a sziklát. Amikor elkezdtem utána, kitépte a kő egy emberfeletti erőfeszítés pedig ott maradt, lihegve, rám vár.


", Hogy" ő felszisszent. "Betöröm a koponyáját. Neki..."


Mindketten láttuk mozgalom egy időben. A szikla mellé, anélkül, hogy a támogatás az eltávolított rock, kezdett lefelé a lejtős felületen a rock párkány alatt Stavros lábát. Úgy tűnt, hogy megáll egy pillanatra, ahogy bámultam rá, horror, akkor haladt előre, a kis párkány felé.


Mert a nehéz kővel a kezében a törött boka nem tudott elég gyors lenni. Azt kiabálták, figyelmeztetések, de aztán rájöttem, hogy hiábavaló volt. Stavros arca eltorzult a horror, mint a szikla elérte az ego.


"Nem!" kiáltotta, amikor rájött, mint egy férfi lezuhant egy magas épület, hogy bizonyos halál volt, csak másodpercekre.


Amikor a szikla elérte Stavros, amely az ego vetette fel a kezét, mintha abba ego előre, de egyre túl nagy sebességet. Ez hengerelt lassan át ego mellkas, megingott egy kicsit, aztán ott maradt. Amikor először megérintette az ego, egy éles, átható kiáltás megszökött az ego torkát. Akkor nagyon hirtelen elnémult, mintha valaki volt kapcsolva a rádió.


Komor arcú, odament, hogy hol látná, Stavros fej-váll kilóg alól a szikla. Ego szeme nyitva volt, bámul unseeingly a fehér, meleg ég. A keze megállt, s megrándult, mint az izom meghalt, aztán ez lett élettelen.


A tizenkettedik fejezet.


Nikkor Minourkos vele alatt ült, egy jó napellenző egy tengerparti kávézó, s nézte a mimmo a fényesen festett halászhajók a kobalt-kék Égei-Tengerre. Volt egy kellemes reggel, nagyon élveztük.


"Ezredes Kotsikas meg neki mindent megmagyarázott, hogy a hatóságok, pedig nagyon hálás Erica," Minourkos mondta.


Erica elment kávézni pár perc volt, nem messze a bolt, ahol vett egy angol újság.


"Kell, hogy legyen okozott egy kis felfordulást helyben, hogy" én kuncogott, " amíg nem kapott magyarázatot arra, hogy az egész felvétel. Sajnálom, Galatis. Ő jött ki ellen Stavros, rossz időben."


"Minden háború, nagy vagy kicsi, vannak áldozatok" - mondta a Minurkos, hogy befejezze az ouzo.


"Egy ember lehet, mert sok égetni," ismétlem.


"Stavros okozhatott volna sokkal több is, ha nem áll meg az ego," Minourkos mondta. "Ezért jöttem ide, hogy Mykonos személyesen megköszönni. Kotsikas is szeretne köszönetet mondani. Azt akarja, hogy jelen Miss Nystrom kitüntetéssel a nyilvános ünnepségen Athénban, amint visszatérsz."


Az övé, ő a fejét rázta. "Köszönöm, az ego számára ez a gondolat" - mondtam. "De a dell nem szabad nyilvános tiszteletadással." Tudta elképzelni, hogy Hawke reakció a nyilvános szertartás.


"De vannak parancsok," akciójának Minurkos. "Legalább küldjön ih, hogy Miss Nystrom?"


Neki, kuncogott. "Miért nem? Vissza a lakásban?"


"Elhagyom ezt a helyet" - mondta Minourkos. "Ez az epizód ráébresztett, hogy egy férfi nem kell, nem bújok el a külvilágtól. Azt hiszem, még sokat kell tenni a hazámért tudok elérni több köszönöm, hogy a személyes kapcsolatok. Ami elvezet egy másik ok, amiért jöttem ide, hogy lássalak."


Ouzo megkóstoltam, aztán nézett Minurkos. Tetszett az ego arcát. Volt egy ember, aki lehet tartani. "Mi ez, uram?"


Ego sötét szemek bámultak be az enyém. "Az életemmel tartozom neked, Nick. De ennél többet is, úgy, mint te. Tetszik, ahogy viselkedsz. Őt akarom, hogy stahl nekem dolgozik. Azt akarom, hogy egy férfi, hogy ellenőrizzék a biztonsági rendszer, valamint közel hozzám. Szükségem van rád, Nick."


Elkezdtem beszélni, de elvette a kezét.


"Lesz fizetést, hogy biztos vagyok benne, hogy több lesz, mint elég. Pedig megosztási a bevétel a szállítási vonalak. Nem fogok örökké élni. Akkor a végén már nagyon gazdag."


Ee elvette a kezét. "Sajnálom, Mr. Minurkos ..."


"Nikkor".


"Rendben, Nikkor. Sajnálom, de nem tudok."


"Miért nem?"


Vett egy mély levegőt, majd engedd ki. Néztem a kék kikötő, ahol egy fényes fehér hajó volt felénk tartanak, a távolság. "Ezt nehéz elmagyarázni," mondtam. "Azt mondom magamnak, hogy évente több alkalommal, hogy őrült vagyok, hogy folytasd ezt a munkát, hogy egy hálátlan feladat, hogy senki nem érdekel. De az emberek nem érdekel. De annak ellenére, hogy a szegény fizetni, a hosszú órákat, a veszély, hogy egy részem. Ez az, amit én a legjobb, Nikkor. Ez az, ahol ő a leginkább szüksége van rá."


Hosszú volt a csend. Egy sirály villant a szárnyait a nap. Végül a Minurkos beszélt. "Megértem."


Egy pillanattal később, Erica ült egy széken, egy Londoni újságban. "Nem tudom, hogy tudnak repülni minden nap a főnök tak malo drachma fejenként," mondta.


Megkérdeztem. "Említést Stavros?"


Ő tartotta az újságot, hogy olvassa el a főcím: GÖRÖG OLIGARCHA FOGLALKOZOTT, volt egy kép Minourk.


"Talán ez növeli az értékét a tőzsdén," mondtam mosolyogva.


Felkelt, majd megölelt Erica. Akartam tölteni egy pár napot vele a Renya, mint David Sólyom elmondta volna. Tartozik nekik, hogy joguk van ehhez.


"Megyünk vissza a szállodába," Minurkosu mondtam neki. "Lenne kedved velünk jönni?"


Ő megrázta a fejét. "Azt hiszem, tudom, őt, amikor két ember egyedül akarok lenni. Én itt fogok ülni, amíg indul a gép nézni, a hajó jön. Mindig is élvezte egy gyönyörű hajó írja be a kikötőbe elegánsan."


"Viszlát, akkor Nikkor," mondtam. "Lehet, hogy útjaink ismét a legjobb, más körülmények között."


"Igen," mondta.


Nick Carter


Vatikáni Bosszú


Nick Carter


Vatikáni Bosszú


fordította Lev Shklovsky


Eredeti cím: Vatikán Bosszú


1. fejezet


Ez volt a késő esti órákban, majd várt, hogy keresse Maxim Zsukov szobájába. A nő, aki már várt ránk velem volt Daphne. Az óra az éjjeliszekrényen, azt mondta, negyed kilenc. Őt, tudta, hogy elhagyta a szobát, a Villa Favorita minden este, 9: 30 körül, így itt volt az ideje, hogy készen áll. Az övé feltámadt a nagy réz ágy, ahol Daphne édesen feküdt meztelenül , hosszú, sötét haját csapkodott a párnán, a nagy szemek, széles szája mosolyog a hatalmas legújabb megelégedésére. Nyújtás ki a testét a fehér lapot, úgy nézett ki, mint egy élő baba.


Ő felöltözve, kényelmesen. Mint azt csatos vállán oldaltáska a 9mm Luger pisztoly-ami azt szeretettel hívja a Wilhelmina - Daphne-nézett rám nagy zöld szemeivel. "Miért öltözöl, kedves?" - kérdezte. 'Még korán van.'


"Nem azt mondom, hogy? Egy késő üzleti megbeszélés.


"Szörnyű, hogy ne ilyen korán," ő pouted.


"Szerénység jó", mondtam. De amikor Daphne engedd, hogy hosszú, érzéki combra csúszik át a lapokat, hogy nem érdekel az a szerénység. A pokolba Zsukov! Ő húzta a Luger ki a tokból, majd ellenőrizni kell, hogy a lőszer. Mint Daphne nézte, lenyűgözött, ő húzta meg a csavart, majd ellenőrizni kell, hogy a magazin. Az ember nem lehet elég óvatos valakivel, mint Zsukov. Volt egy ügynök a Nedves Dels, a "Nehéz Dels" fejezetet a KGB. Szeretem őt, ő engedélyezte a Kormány, hogy a törvény, mivel úgy látta jónak; az, hogy megöli, ha szükséges.


"Nem kellene megvárni, Nick?"


Gondolkoztam egy ideig. "Lehet, hogy elég késő van," mondtam. "Majd hívlak.'


"Biztos, hogy nem maradsz?" a lány motyogta.


Ő játékosan megveregette a fenekét. 'Felöltözni.'


Ezt tette, kitört egy ígéretet, hogy én hívás hé; s végül elhagyta. Tudtam, hogy talán soha többé nem látom, de ez a munkám.


Ő volt beszíjazva egy stiletto, felszenteltük a különleges hatások tanszék AX Hugo HQ, majd egy kabátot, a fegyver, a képzett embereket ölni számos különböző módon, de a módszer nem helyettesítheti a két fő fegyvereket. Én mindig magammal hordom . Luger, valamint stiletto megmentette az életét, többször, mint amire emlékszem.


Azt hitte, megint a Maxim Zsukov. Volt egy karcsú, izmos orosz, aki csatlakozott a KGB, mint egy fiatal férfi.


Régen volt, az ego, az volt a feladatom, hogy a "hóhér" Nedves Esetekben, valamint maximalista volt, aki szerette a munkáját . Keresztezték egymást az útjaink csak egyszer, Caracasban. Véletlenül találkoztunk egy hotel szobában, ő pedig felajánlotta, hogy vesz lopott Kínai titkok az Egyesült Államokban. Amikor gmu volt, elrendelte, hogy visszautasít, hogy meg akart ölni. Em majdnem sikerült. A bizonyíték erre az a sebhely a gyomrom; este pedig a hotel volt, mindig azt kérdezi magát, neki a gyűlölet, hogy az ajánlatokat csak helyébe az idő, vagy az ego által a halál. De nem az volt a feladatom, hogy megöljem Zsukov. Csak el kellett kerülni vele, ha lehetséges. A feladat a következő volt: míg Ego volt el, menj, hogy az ego szobában megtalálni a dokumentum, hogy a KGB csatlósai ellopta a futár egyetem néhány nappal korábban a Rím, s azt mondta, hogy adja át a KGB-nek. A dokumentum tartalmaz egy tervrajzot egy új nukleáris fegyver detonátor, egy eszköz, amely lehetővé tette a használatát taktikai nukleáris fegyverek több gyakorlati könnyebb. Ez a megállapodás ad az Egyesült Államok egyértelmű katonai előnyt a Szovjetunió, ezért természetesen nem volt képes, hogy Moszkvába.


Fél tízkor, fogott egy taxit, hogy a Villa Favorita Szálloda a Via Flaminia. Bár szombat este volt, ez nagyon csendes volt a Rím. Az egyetlen hangzik az intim terasz, fényesen világít pizzériák, vagy a közeli robogó, ahol egy fiatal pár ült, nevetve.


Villa Favorita kell volna a nevét a legjobb időt. Kívül semmi nem volt, hogy ösztönözze egy utazó, hogy ott tölteni az éjszakát. A stukkó homlokzat volt, repedt, csorba, valamint, hogy a festék leválik. Régi knuckles lógott a felső ablakot . Volt benne egy karcos pult, ahol egy idős olasz férfi aludt. Ő némán telt el, mimmo neki, s ment fel a lépcsőn, vissza a kis társalgóban. Megállt a második emeleten, s nézett le a félhomályos folyosón 307-es szoba. Elment a szoba ajtaját, s hallgatott. Csend volt, bent, a világ észre sem veszi. De ez nem jelenti azt, Maxim Zsukov nem várta be. Kivett egy különleges zár válasszon a zsebében, majd kiválasztva a kulcsot, kinyitotta a zárat. Egy szó nélkül, azt egészül ki a kulcsot a zárban, majd elfordította a kapcsolót. A zár kattintott. Lassan elfordította a kilincset, s eltolta az ajtót. Belülről, nem volt hang, hogy nekünk nem okoz gondot számunkra . A luger húzta ki, majd gyorsan belépett. Egy pillantásra a sötét szobában, meggyőzött arról, hogy Zsukov valóban egy esti séta a legközelebbi újságos, hogy vesz egy újságot. Becsukta maga mögött az ajtót ...


Néhány perc után, a szemem hozzászokott a félhomályban. Néztem tovább, hogy ellenőrizze, tényleg egyedül, akkor a tokban Luger néztem körül a szobában, majd a szomszédos fürdőbe. A szobában volt, gyéren bútorozott volt egy kellemetlen szag. - a piszkos mosogató, fa padló, s izzadt matrac, kombinált rovarriasztó por. Helyek eszik a dolgok kevés. A bútor állt, széles ágy, éjjeliszekrény, egy kis írás szék, egyenes szék, egy karosszékben. Voltak hibák a szék, ahol a padding állt ki. Nem volt éppen a Lovag Hilton, de Zsukov talán még egy görény ott bujkál .


Kitalálta, hogy Zsukov nem volt ez a dokumentum. Természetesen ez lehetséges, de ez ellentétes lenne a szabályokat a szakma. Tovább egy fontos elemet csak addig szükséges, majd át az ego az, hogy valaki, vagy talál egy megfelelő helyet, takarmány, amíg az ego halála . Ebben az esetben várható volt, hogy a cache lenne itt, Zsukov szobájába.


Ha tizenöt perc múlva nem talált semmit, elkezdett csoda, ha tévedtem. A szobájában nem volt szó, kifordítva. Zsukov matrac romokban hevert, s ott töltelék volt a földön. A szék egyforma. A fiókban az a szék, éjjeliszekrény vontak ki, s ledobták a földre. Mindent alaposan átkutatták, még a wc-mosogató. De nem találtam semmit neki.


Ment az ablakhoz, majd az órájára nézett. Már tíz perc múlva tíz. Ha Zsukov folytatódik a szokásos rutin, vissza fog jönni, tíz órakor, vagy röviddel azután. Káromkodott a bajsza alatt. Meg kellett találnom ezt a dokumentumot, mielőtt jött vissza. AX tartozik nekik, hogy ő átadja az ego, hogy a saját belátása szerint fuvarozó másnap, kora reggel, szóval ez volt az egyetlen esélye, hogy az ego vissza.


Láttam, hogy nem voltak szellőzőnyílások a szobában, de gyanítottam, hogy soha nem volt ott. A bérlők valószínűleg bérelt a ventilátor lent, ha meleg volt, zárt jól, ha hideg volt. Tényleg volt egy harmadik osztályú szálloda, rajtuk keresztül, hol ágy springs megszúrja a vissza minden este, ahol nincs meleg víz borotválkozni .


Mivel nem voltak lyukak a falban, hogy vizsgálja meg, kezdtem megijedni, hogy a keresés volt, hirtelen megállt. Csak fordul, hogy még egy pillantást a fürdőszobában, amikor zajt hallottam a folyosón. A Luger megragadta, odasétált hozzá, ott álltam mellette, s figyeltem. Hallotta, hogy egy hang a folyosón egy ajtó megnyitása, illetve bezárása . A nyugodt, majd leheveredett a luger vissza egy perc múlva. A férje felé fordult, hogy a fürdőszobába, kinyílt az ajtó.


Volt Zsukov.


Neki, megfordult. A kéz repült a Luger.


"Nem örökre," Zsukov mondta nyugodtan, rámutatva, hogy az orosz revolver a mellkasomban. A kezét leejtette; becsukta az ajtót, majd jött át nekem.


Ő volt a magasság, de inkább vékony. De volt egy szívós, erős gondolom, hogy nem szabad alábecsülni. Ego arca fiatal, annak ellenére, hogy a ritkuló haj.


Ő lépett be a zakóm napnyugtakor, felvett egy Luger ,majd rámutatott egy revolver a mellkasomban. Kidobta Wilhelmina a vágás a matrac.


"Szóval te vagy az, Carter," mondta, hogy egy pár lépést hátra.


"Korán jöttél." Gyorsan gondoltam, hogy a beszélgetés nem volt arról, hogy van. Kíváncsi voltam, meddig hajlandó volt beszélni, mielőtt úgy döntött, hogy húzza meg a ravaszt.


"Van egy szokása, hogy változik a viselkedése lesz," mondta mosolyogva. "Ez tart életben. Ami téged illet, a másik póni, azt hiszem, el kellett volna kezelni, jobb, Caracasban."


A vérnyomás kezdett raszta. - A hangja ismét a rossz oldalon Zsukov revolverét. Ezúttal megpróbálja még nehezebb.


"Sajnálom, hogy a rendetlenség," mondta neki a gesztus. "De ebben a szobában, talán szerint ez előrelépés."


Kérdezte. "Nem találom az egó, ugye?" Ego mosolya szélesedett.


"Nem, jól elrejtette. Persze, én is alig volt ideje ."


"Természetesen," mondta ... De mivel te még mindig itt vagy, Carter, attól tartok, még kevesebb ideje maradt.


"Azt hiszem, tudom, hol van."


"Igen?" - mondta türelmetlenül. Ő kész arra, hogy lő, de a gmu volt kíváncsi.


"Egy hely, ahol nem mindig egyenes," folytatta. "Egy ember, az intelligencia."


A mosoly kiderült, hogy egy dühös pillantást. "Mit gondolsz, hol van elrejtve, Carter? Majd az utolsó következtetés helyes vagy helytelen?


"Azt hittem, hogy ott volt." Rámutatott, hogy a fürdőszoba ajtót, ahogy ott állt között az ajtón, Zsukov . Ugyanakkor, az izmok, az alkarján szigorodtak, a stiletto észrevétlenül csúszott be a palm.


Hallottam, Zsukov kuncog a helytelen hiszem, de ahelyett, hogy fordul szembe vele, leejtettem a földre. Zsukov revolverét kiirtották, esetlenül, szeme megakadt a kabát, mint elgurult dobta a kést.


Volt egy őrült dobni, de szerencsére a stiletto még mindig Zsukov a jobb vállán. Mikor egy sikoly, s a kezében a revolver esett, hogy az apja ugrott neki a földről. Irány a fal. Ego lett a karja, s a revolver repült ki, a földre, majd csúszott be a sarkon.


Séta fel neki, hogy gyorsan szállított egy jobb kezes ütés, hogy az ego keskeny arc, amely alatt hallotta, hogy a repedés a csontok . A terv, hogy indítson egy második sztrájk kezdődött, de láttam, hogy már nincs szükség. Ego fighting spirit eltűnt.


Ez volt a kés, hogy levette ego vállát. Kinyitotta a szemét, széles, sziszegte, ami fáj. Ő nyomta meg a stiletto Ego álla, majd vizsgálták a vékony arcát. Megkérdeztem tőle, hogy " Hol van a folyosón?'Ő felnyögött. Az ő egója megütötte az arcát, aztán megrázta oda-vissza. "Mondd meg nekem, hol van a dokumentum rejtett, Zsukov," mondtam.


"Az ego nem itt," mondta, lélegző, gyorsan.


"Beszéljünk" - mondtam. "Már túl késő, a játékok."


Ő megrázta a fejét. A tanács a stiletto préselt kemény ellen Ego sovány nyakát, amíg vérezni nem kezdett. Hallottam a hangokat a folyosón. A lövés hallatszott. Valaki megkérdezte, olaszul, ha minden rendben volt.


A sazaal. - "Va Bene!" Semmi baj! Ő visszafordult, hogy Zsukov. "Látod már? Most már nem sok időm maradt. A rendőrség bármelyik pillanatban itt lehet." Azt akarom, hogy tudja, hol ez a dokumentum a közönség. Beszélj!'


Úgy nézett rám, s mélyeket lélegezve. "Azt hitted, csak egy egyszerű ember, aki meg fog büntetni, csak azért, mert megfenyegetett engem a halál? Attól tartok, nem tudom, Maxim Zsukov nagyon jól."


De ego jobban ismertem őt, mint ő azt gondolta. Eszébe jutott a BALTA fájl, amely rajta volt. Maxim Zsukov nem csak egy szónok, hanem egy vadász a nők. Nagyon büszke volt a potencia, fagyöngy, a nők szerte a szabadtéri medence, illetve, volt egy híres, hogy egy jelentős szexuális étvágy. "Rendben, Zsukov," mondtam halkan. "Én nem öllek meg. Elviszem a tested része, hogy te olyan büszke vagy, - levágom a szart ."


Az arrogancia eltűnt a vékony arca egója. 'Mit? -Hogy mi?


Több hangokat a folyosón: "hallottad, mit mondtam."


Adott egy riadt pillantást. "Te nem teszed meg!"


'Én.'


"Maga őrült," azt mondta, verejték tört ki a felső ajak.


"Bolond".


Emu vágott neki repülni nyitva. "Szóval, Zsukov?"


Öld meg nekem!'


'Ó, nem. = Emiatt sokan több móka.-"Rendben?""Ő tulajdonában volt egy stiletto a gumiszalag az ego az a bugyiját. Neki van a reuma akartam. Pánikba, nézett ki az ablakon. Aztán összeszedte a bátorságát. "Nem," mondta. De már késő volt. Neki, rohant az ablakhoz tolta ego, a csapat tört ki, majd beleesett a csatornába. Ott szélén, a jobb oldali nyílást, volt egy rejtett papír.


A keret, a hatch állt a három réteg fa különböző fokú bomlás. Ebben a csapóajtót, a középső réteg rothadt gyorsabb, mint a festett külső rétegek, valamint a nagy mennyiségű fa esett ki alkotnak egy hely . Volt egy összehajtott papírt, ebben a szobában. Amikor az ajtót zárva volt a széle, hogy az ablakkeret, a papír tele volt.


Nem! Zsukov kiáltotta, mászik fel rám, majd megpróbál felállni.


Ő vette ki a papír körül a cache pedig bontakozott ki benne.


Ez valóban egy tervezet a gyújtás mechanizmus. Csak kitettem az ego le, amikor Zsukov állt a revolver.


Mielőtt elérte volna neki, megragadta a revolvert, s mutatott rám. Feldobta a szakadt matrac, ahol a Luger feküdt . Zsukov ez a revolver elsült, s szájtátva, karcos, a jobb combján. Leszállt a matracon, azonnal megragadta a Luger. Amikor Zsukov célba vette megint a Luger vette fel, majd lőtt két gyors lövést, anélkül, hogy a cél. Az első a gawk az ajtót. Volt hangos kiáltások a folyosón, majd bekopogott az ajtón. A második gawk hit, hogy a bogár csak a szív alatt. Ugrott, majd elesett, a földön ült. Leült egy pillanatra a szeme tágra nyílt, majd holtan esett össze.


Az emberek azt kiabálta a folyosón: "Polysia! Polysia! "Itt volt az ideje, hogy eltűnjek. Ő mászott ki az ablakon, rá a rozoga menekülési, hadd szirénák fal a távolban, ahogy leszállt a sötét sikátorban.


2. fejezet


Az este, mint egy extra óvintézkedés, bejelentkezett egy másik szállodát. Az új tartózkodási helye közelében Via Marco Aurelio, egy kis dombon, szemben a Colosseum. Volt egy szegény környéken, miután beköltöztem egy kis, fülledt szobában, sokkal jobban aggódtam amiatt, ragadozó, mint a KGB. A nyugtalan éjszaka .


Másnap reggel felkelt korán, elővett egy cache, hogy közel sem volt olyan leleményes, mint Zsukov, de öltözve. De az idő, hogy át a dokumentum jobb volt. Ő lett volna, találkoztam egy futár, a reptéren Rím nem tudom mikor átadta Emu a dokumentumot, ahogy felszállt a gép, hogy New York-ba. Eszembe jutott, hogy ha Zsukov elidegenítette volna a dokumentumot, huszonnégy órán belül, lehet, hogy még ma is élne.


Amikor kiment kávézni, hagyta ego a szobájában. Mint Zsukov, nem volt kérte, hogy maradjon velem tovább, mint szükséges. Az a rész, szerető, azt hiszi, hogy az elemek biztonságban lesz, amikor ih hordozza őket vele. De egy profi tudja, hogy ha az elem rejtett jó a rejtekhely, csak ott nagyobb biztonságban lesz. Tapasztalatlan tiszt általában aggódnak emiatt, de ez az aggodalom nem megy túl a tulajdonságokat a menhelyek.


Egész reggel ellenőrzöm a felszállási idő a szállító repülő kódolás egy rövid üzenetet David Hawke,a közvetlen felettesem, majd igazgatója AX Washingtonban. Sólyom akar tudni a lehető leghamarabb alatt, amit más körülmények között a dokumentumot találtak. A futár adott nekik egy üzenetet.


Nem, amikor kérte ki a dokumentumot, a helyek, az élelmiszer -, egy ezüst cigarettatárcát a cigarettatárcát, egy perc múlva. A repülőtéren, neki kellett volna ajánlat a futár egy cigarettát, aztán két azonos tételek cseréltek gazdát.


Én nem rendeltem egy taxit a szállodában, de csak ment lefelé a dombon a Colosseum. De ez alkalommal az elővigyázatosság nem volt elég. Miután csak néhány perc vezetés, láttam, hogy üldöztek egy fekete Fiat.


"Itt balra," mondta a sofőr.


"De azt mondtad, hogy el akartam menni a reptérre!"


"Felejtsd el most."


"Egészségedre o coraggio!", a férfi morgott, ahogy befordult a sarkon.


Néztem ki a hátsó ablakon, láttam egy Fiat autó követ. Most rajtam volt a sor, hogy morog. Őt, azt hittem, minden jól ment, miután megcsalta őt. De valahogy Zsukov barátai talált rám.


Gyorsan befordult a sarkon, még kétszer, próbál megszabadulni tőlük. A sofőr, megállapította, hogy a kocsi követ minket, megragadta az alkalmat, hogy demonstrálja a vezetési képességek. Ő húzta le minket Via Labicana, vissza mimmo Colosseum, valamint fel Via dei Fori Imperiali, akkor mimmo Bazilika, a Constantine, a hó-fehér, Római Fórum, az ego-megrázó templomok forr a déli nap.


"Most merre, uram?"


"Egyenesen", mondtam, visszatekintve a Fiat. Annak ellenére, hogy a taxi sofőr ügyes kezelése, feltartottak a forgalom, a Fiat tartotta a lépést velünk; túl közel volt hozzám. Mentünk végig a Corso Vittorio Emanuele, hogy a Tiberis, átlépte a Ponte Vittorio Emanuele felé tart a Vatikán. A fekete autó még mindig üldöz minket. Először azt hittem, hogy bujkál a dokumentum egy taxi valahol, de mivel az ügynökök mögöttünk azonosította a kocsi, ez a terv végül úgy tűnt, túl kockázatos. Szóval továbbmentem le Via della Conciliazione a Piazza Pius XII. Szent Péter magasodott előttünk . Amikor néztem a teret a nagy szökőkút közepén, hirtelen támadt egy ötletem. Nyilvánvaló, hogy ez egy dugóhúzó, most vagy soha.


"Hagyd abba, sofőr," mondta gyorsan, ugyanakkor nézett vissza, s látta, hogy a Fiat nem volt több, mint kétszáz méterrel mögöttünk . Lelöktem egy köteg líra, a sofőr kezét, felemelte a sűrű, bozontos szemöldökét.


"Benissimo !"után hívott engem, ahogy én hagytam. "In bocca al lupo!"


De aztán rájöttem, hogy nem kellett sokkal több, mint az egóm jó kívánságait.


A lépés vette fel; amikor úgy nézett ki, gyorsan hátra a válla fölött többé, látta, hogy a Fiat megállt, a másik oldalon a téren . Két férfi volt az első ülésen, az arcukat, láthatatlan a délutáni nap. Ih, hogy a látszólagos határozatlanság ösztönző volt . Tudtam, hogy ha ott lennék a Bazilika, múzeum , szerettem volna egy esélyt, hogy távol őket között a tömeg a turistákat.


Szóval felvettem a tempót, ismét sietett át a oszlopsor, mimmo a hatalmas Gemini oszlopok a múzeumok túl. Úgy nézett ki, vissza megint. Mind a férfiak, van ki, bekarikázva a baljós kinézetű fekete autó, de követett.


Hirtelen rándult, hogy a megfelelő, bement az árnyak, az első két múzeumok, s sietett be egy harmadik, sötét épületbe. Voltak egyenruhás őr a bejáratnál. Sétált el mellettük anélkül, hogy vissza is lépett egy terem, ahol a turisták voltak rendezve a szuvenir. "A francba, a szabó," motyogta; ezek a srácok volt élesebb szeme van, mint azt gondoltam.


Körül őket, Odin volt már belépett a hallba, mint felmászott a lépcsőn, kettesével. Volt időm észrevenni a gondterhelt ego kifejezés a szögletes, beesett arcát. Volt egy izmos férfi, sötét haj, öltözött a jellegtelen laza szürke öltöny. Pedig valószínűleg a KGB.


A tetején a lépcsőn, ahol az övé, lihegve, nézett körül, az övé, láttam, hogy ott voltam a galéria a Vatikáni Könyvtár. Ez egy hosszú, keskeny teret kétoldalt üveg vitrinek tartalmazó ajándékok Pápák Pius, IX., Leo XII., majd X. Pius volt valóságos kincsesbánya a drágaköves scepters, ezüst szobrait, majd feltűnően szépen faragott arany tálak, vallási tárgyak; ókori vázák állt a padlón között a kijelző esetekben . A bal oldalon a galéria, látta, hogy a külső fal az udvaron, ahol volt néhány másodperccel korábban .


A szobájában nem volt beszkennelt Stahl keresett egy lehetséges hely, ahol enni a dokumentumot. Túl kockázatos volt, hogy tartsa az ego magát, s tudta, hogy egy kis szerencsével, a KGB soha nem lenne képes megtalálni az ego, ha nem rejtette el a megfelelő helyen.


Egyenruhás személyzet költözött át a folyosó mindkét oldalán a galériában. Hallja a nyikorog a padló, mint a karbantartó személyzet tempójú oda-vissza . Akkor elviszem egy maroknyi saját cselekedetei fölött a tompa hangok nyomában, így nem látják, hogy mit csinálok. Elővette a zsebéből egy ezüst cigarettatárcát. Egy sötét hajú KGB-ügynök is megjelenhet minden pillanatban. Gyorsan beledugta a hajtogatott papírt a jobb kezét, aztán beledugta a cigarettát esetben vissza a dublett zsebében. Odin Poe a kísérők fütyörészett. Megálltam, úgy, hogy megcsodálják az ezüstöt, az egyik a vitrinek, figyeli a kezelő folyamatosan, amíg ő nem volt a láthatáron. Aztán félrelökte a dokumentum egy Etruszk váza ült az ablakban, a végén a galériában. Úgy volt, hogy hajtsa be a papírt a fele újra, hogy ez a szűk nyakán.


Ő lett volna, hogy egy másik kijelző eset, amikor az orosz jelent meg az ajtóban. Ő gyorsan jött, látott, állandó, illetve lelassult. Ő is megállt előtte a kijelző az esetben vizsgálta a tartalmát.


Biztos voltam benne, hogy senki sem látta be a dokumentumot a váza. Abban a reményben, hogy nézel ki, mint egy átlagos turista, töltött pár perc körülnéztem a kiállításon. Aztán lassan sétált végig a szobákat, valamint visszatért a nod a kísérő az ajtóban. Amikor ő volt a folyosón, az apja ment az ablakhoz, s kinézett az udvarra. Neki, látta, hogy a bejáratnál, hogy az épület várja a kezdete a második orosz .


Én már továbbléptem. Szóval, azt hitték, hogy csapdába ejtett. De ha ők is így gondoltam, hogy nem kell a papírt. Ez a dokumentum több biztonságosan tárolja egy Svájci széfben. A fuvarozó volt, elrendelte, hogy halassza el ego huszonnégy óra alatt, ha már nem jött be, van ilyen is. Most már csak az volt, hogy megszabadulj ezektől a két orosz él.


Lementem a lépcsőn, hogy az első emeleten az épület, ahol találtam egy folyosó, több wc. Túl volt a fő folyosó egy kis üreg, ami a személyzeti bejárat. Ment, hogy mindkét végén a rövid előcsarnokon, befordult a sarkon,s várt. Szinte azonnal, egy biztonsági tiszt rohant a sarkon, valószínűleg arra gondoltam, hogy eltűnt a szolgálati bejáraton .


Mikor adta el őt, Stahl kinyúlt, megfogta ego, majd nyomtam neki, hogy nyög. Az ő egója lehet ölni, de nem is kell. Nekem még volt, hogy távolítsa el a biztonsági okmány, illetve amíg nem voltam ezzel, hogy nem kell a rendőrséget, hogy kivizsgálja a gyilkosság. "Elkéstél," hazudtam, nyomja meg az egóm, hogy nyög. "A dokumentum voltam Washingtonban."


A elütötte az egója ököl az életben. Ő lehajolt, ami fáj. Az ő egója ütötte meg a nyakát, majd térdre esett. Mint már arra gondolt, hogy elfut tőle, hirtelen megragadta a lábait, s húzott felé.


Elpatkolt. 'Hazudsz!'


Elérte az arcom, majd a nem fogadott, a jobb szemem egy pár milliméterrel. Ego ruku megállította, majd becsapta az öklét Ego húsos arcát. Felsikoltott, majd nekiesett a falnak. Felkeltem, pedig ott volt, hogy kelj fel , leütöttem az egója az arcod. Gol-ego kirúgták, így a hatása. Amikor nekiment a falnak, a bokszer csapódott az egója rekeszizom. A levegő rohant ki az ego, a tüdeje, s ő ismét összeomlott. Az ő egója fejberúgom. Eszméletlen volt.


Egyértelmű volt, hogy nem egy, a fő folyosón hallottam, hogy a harc. Elmentem a szolgáltatás bejárat, de az ajtó zárva volt, mint amire számítottam. De nem hiszem, hogy lehet átjutni a másik tiszt, mimmo a főbejárat . A hang vette fel a különleges lock pick, bár nem volt biztos benne, hogy ez a munka egy nagy, öreg zár. Volt, próbáltam néhány percig, állandóan abban a reményben, hogy a szolgáltatás személyzet nem jelenik meg. Végül a zár, nyitottam ki.


Mögötte, hallottam, jajgatott, mint egy biztonsági tiszt. Észhez tért. Elfordította a kilincset, majd kinyitotta az ajtót. Sunny Brylev lépett be a szobába . Kisétált a kis parkoló az épület mögött, elsétált a sarkon, ahol egy taxi várt. A sofőr szunyókált a kormánynál. Lehajolt, majd megrázta Ego vállát.


"Azt akarom, hogy menj a Hotel Della Lunetta," mondtam.


"Mi si élő dai piedi," felelte ; ha csak a szállodától csak egy út.


Ő adta egy köteg líra által Emu, majd leült egy taxit, míg ő gyűjtötte a pénzt. Amikor befejezte, ő is nevetett.


"Most, azonnal."


"A, a, signor."


Kezdett a motor, kapcsolt magasabb fokozatba, majd bementünk a főbejárat, mimmo turisták, valamint egy biztonsági őr. Ő egy újságot a vezetőülésből tartott előtt az arcát, ahogy megérkeztünk a bejárathoz. Ahogy elhaladtunk a mimmo volt kémlelte szélére, egy KGB ügynököt, egy ember rövidebb, mint az ego kolléga. Úgy nézett röviden a díjak, aztán megfordult, s úgy nézett ki, be az épületbe, mint ha azt várta, hogy lássa a kollégám .


Ahogy mentünk végig a Szent Péter Téren, hogy a folyó, letette az újságot, nyugodtan. A dokumentum biztonságban volt, amíg egy kis görény. Most meg kellett találni a módját, hogy az ego vissza, mielőtt a futár balra, a következő nap.


3. fejezet


;


Nem voltam képes kapcsolatba lépni a fuvarozó, amíg a következő nap, de nem volt rá szükség. Mint a dokumentum , a Vatikáni múzeumok zárva volt fél órával azután, hogy elhagyta a csomagolás, de nem volt nyitva, amíg a másnap reggel. Szóval, miután egy pihentető étkezés, ő költözött egy harmadik hotel esetben a KGB-nézett kezdete után a második. Ebéd után elmentem egy kis bár, elrendelte a cinzano, s egy lassú ego italt . Eszembe jutott, hogy ha Hawke volt ismert, ahol a dokumentumokat az előtérben voltak, talán örültek, hogy mit csináltam velük, hogy én ezt már kitalálta a módját, hogy a dokumentum vissza. Elmentem a patikába, vettem egy extra hosszú pár orvosi csipesz. Másnap reggel elmegyek a galéria csipesszel a kabátom alatt, ha senki sincs itt, majd mártsuk a csipesz egy Etruszk váza, majd húzza ki a papírt. Majd korán érkezni, amint a múzeum nyílik meg , így nem lesz sok turista.


Csak dolgozott a tervet, amikor egy lány odajött, s leült az asztalomhoz. Néztem őt, míg én még mindig gondolok a Vatikán. Egyértelmű volt, hogy egy kurva: vékony, vékony, fekete hajú, túl sok smink. Volt rajta egy olcsó csíkos pulcsit, meg egy szoknya, hogy alig fedezte a combjai már. "Hé, Johnny. Egy Amerikai, ugye?


"Igen."


"Kedvem támadt egy kis szórakozás, nem igaz?"


"Nem ma este."


Semmi bajom a kurvák. Csak a legtöbb ember úgy tűnik, érzelmileg eltorzult, én pedig, mint egy nő, hogy egészséges legyen, nem csak a test, de a fejemben.


Ő ragaszkodott hozzá. "Biztos, Johnny?"


"Igen", mondtam. A magabiztos.'


"Hé, tudom, hogy ki vagy," mondta hirtelen. "Egy Amerikai rendőr."


A tekintete rögzített Nem. 'Miből gondolod ezt?'


Persze! Rendőr! Lehet azt látni?" Dolgozik a Római rendőrség ?


"Nem vagyok copp," mondtam.


Ő adott nekem egy nehéz mosolyogni. "Szia, Johnny", mondta, " van itt valaki, aki olyan, mint találkozni. Hahó, Gina! Favoriska ! Mielőtt tudtam volna tiltakozni, ő hívta ki, hogy a lány, aki volt, csak gyere velünk, majd bizonytalanul állt a szék mellett, néz a szemembe. Ez nem úgy nézett ki, mint egy kurva. Pedig nagyon szép volt.


"Si encodi!" a vékony lány azt mondta, hogy a csinos lány, kopog a harmadik széken. Akkor hajolt előre, illetve azt is, hogy a bizalmas hang: "Gina, ő jól beszél angolul. Hé szereti az Amerikaiak. Akarod, hogy beszéljek vele, nem?"


Gina tiltakozni próbált, hogy a sovány lány meghívást, de végül hagyta magát befolyásolni, hogy üljön le.


"Gina elég, ugye?" - mondta a sovány büszkeség.


"Mi egy diabolo!" - mondta Gina, kezdett felkelni.


Örülök, hogy találkoztunk, Gina, " mondtam. 'A nevem Nick. Kérlek, ülj le."


Habozott egy pillanatig, aztán hátradőlt félénken. Nem volt a legszebb vonásai, világos barna hajú, észak lakói Milan, a Vicenza. Nem haja volt, hosszú, vastag, világos csíkok. A szeme barna, a szája széles volt, érzéki, valamint a vele felszerelt blúz, rövid szoknya, a szám több, mint a finomított.


"Gina van egy unokatestvére, Amerikában, hogy" a másik lány azt mondta, figyelmen kívül hagyva Gina felháborodást. "De beszél az Amerikai, jobb, mint az övé. Majd ő elmondja. Aztán ő elment, először egy kacsintott rám.


"Mit jelent?"


Gina sikerült egy mosolyt. "Rose-nak bemutatni a férfiak. Azt hiszi, én vagyok magányos.


"De ez téged?"


Ő lőtt rám egy gyors pillantást, majd kerülte a tekintetemet. Mindenki magányos néha, nem igaz?


"Igen," én is elismerte, emlékezve arra, hogy ez biztosan az én munkámban. "Te itt dolgozol, Gina?"


Egy pincérnő, egy háziasszony, ha azt akarod, hogy hívjam fel, hogy. De én nem fekszem le a men at work." Ő úgy döntött, az utolsó szavakat lassan, de határozottan. Nem mentem bele a részletekbe. Rosa azt hiszi rendőr vagyok, de ez tényleg nem az én dolgom.


"Nem érdekel, ha ez volt a munkája.


Megkérdeztem. "Hozhatok valamit?"


Ő a szemembe nézett. "Szeretném, Nick," mondta, " de mint mondtam, nem vagyok kurva."


Én rámosolyogtam. [Én is így gondoltam. Mit kérsz inni?"


Intett a pincérnek, rendelt egy előétel. Beszélgettünk egy darabig. Azt mondta neki, hogy ő egy Amerikai tisztviselő, aki meglátogatta a nagykövetség Rím.


"Hová valósi vagy Amerikában?" Gina kérdezte.


"New York Körül."


"Mindig is oda akarok menni. Unokahúgom Rózsa beszélt életet New Yorkban. Nagyon értékek kávézóban, éttermek. Tényleg olyan jó, mint ő azt mondja, hogy vagy?


Vártam egy darabig. "Ó," - mondtam, " jó a maga módján. Mióta dolgozik ebben a bárban, Gina?"


'Nem is olyan hosszú. Alig tudom kifizetni a lakbért." Ő leeresztette a szeme. "Megyek haza hamar," mondta félénken. "Nincs itt dolgozik ma, de nem is kell. Gyere velem egy italra, ha akarod." Miért ne, gondoltam. "Szívesen" - mondtam.


Hívtam egy taxit, majd elmentünk Gina szobában. Volt egy szoba a tetőn, egy régi ház, a Via delle Quattro Fontane. Kezdtük a negyedik emeleten, s amint kifújta a kezdete a második szint, az apja hajoltam, majd finoman megcsókoltam. Ajka puha volt, meleg, puha .


A szobában, beszélgettünk, miközben bort inni. Gina beszélt az idő, amikor ő volt a szeretője egy nagy főnök, a Római alvilág, egy bizonyos Giovanni mozgás, farrelli. Úgy indult, mint egy egyszerű betörő, majd milliókat keresett ingatlan csalás. Szerinte bánt vele rosszul.


"De ez a múlt. Most már maradj távol a férfiak, mint Giovanni. Állok a lábamon pénzt keresni őszintén ."


A vérnyomás rose-t, a látvány, a mosolya. Csak bámult rám egy pillanatra, aztán fel sem fordult a villanykapcsoló, így csak a szentek körül a háló ablaka volna be a szobába . Levetkőzött szó nélkül. A szőke haja a vállára, de a teljes mell könyörgött, hogy megérintette. Kihúztam a meleg testét, ő pedig olvadt belém, mint a kezem finoman futott át a bársonyos bőr. Ajkai hirtelen forró, megtaláltam az enyémet, s a mi szánk megnyílt a kölcsönös feltárása. A test volt, játék volt, karcsú, sima, mint egy tizenhat éves.


"Vigyél, Nick," suttogta a fülembe.


Én meztelenül, ő pedig látta, hogy a Luger . "Szóval, zsaru vagy."


"Mondtam, hogy az igazság" - mondtam. Ee megöleltem, ő pedig el is felejtettem a fegyvert.


"Az ágy," suttogta. "Vigyél ágyba."


Én tettem. Ahogy ott feküdtem mellette, a keze megsimogatta a testét, amíg szétválasztotta a hosszú, formás combjai, s ő vezette a kezét az a bársonyos belül.


"Va benissime!" azt motyogta.


Ő a kezét magasabbra emelkedik.


"Gyerünk" ő lehelte.


Megcsókolta a teljes mell, s visszatartotta a lélegzetét. "Basta" hívta. Ennyi elég is. Most már. Azt akarom, most.'


A lassan behatolt nem. Rekedt sikoly tört ki a torkán. A teste writhed a szenvedély, én pedig rettegve erős, ellenállhatatlan testi vágy. Éreztem a nedves combokat szorosan körül engem, de az ő hangja, sípoló, ziháló sikoly visszhangzott a fülemben. Megvakarta a kéz körmeit, becsomagolva, a karjait a nyakam köré, vállak, majd lehúzott, szinte kétségbeesett, hogy befejezi, amit elkezdett.


Aztán jött az a pillanat, amikor minden gondolat, minden akaraterő, eltűnt. "Még, még, Nick!" zihálta. Az ajkaim hullámos a vigyor, ami már félig cinikus, fél megértése. Megölelt szűkebb, több birtokos, majd a csípőjét kezdődött, hogy inog, mint elvesztette az önuralmát. Egy utolsó, görcsös remegés, mi gyűlt össze, hogy eldöntse, mit kell tenni; ő morgott dühösen, egy dal, a vágyakozás, pedig látszólag végtelen öröm.


Amikor felébredtem másnap reggel volt egy pillanat, pánik; az első villog a félelem, ahogy néztem az ismeretlen környezetben. Mellettem, egy meleg test mormogta halkan. Felnézett, s nevetett, amikor látta, hogy Gina alszik formában. A haja kusza a párna , egy réz íze van halo-a fehér alsónemű. Nagyon óvatosan, kicsúszott a kezemből a Nem, amíg a keze leesett a mellkasom. Kavart egy pillanatra , aztán a légzés vált, még újra beleesett egy mély álomba.


Csendben, hogy ne ébressze fel, hadd kérdezzem meg tőle, hol nem volt, kikeltem az ágyból, aztán összeszedték a ruháimat. Meglepődtem, hogy nem mentem vissza a hotelbe, majd egész éjjel Ginával a karjaimban. De nem volt semmi értéke, a szobámban, mert egy Etruszk váza a Vatikáni Könyvtár még mindig tartott egy értékes dokumentum, amely a halálos titkot. De most, hogy sikerült megtartani a dokumentum a kezében a KGB-s volt, hogy vissza, amint lehetséges. Mikor fel volt öltözve, az ő simított az ujját keresztül a haja, telt, még egy pillantást az ágy a gyűrött, nedves lepedőn ajándék Gina gyönyörű, fiatal testet, majd az ajtó felé.


Nem bánja felkelteni, mintha tudta volna, hogy ő nem bánná . De ő volt az igazi szerelem, de a női gyönyör soha nem tartott vissza a munkát, amit kellett kitölteni. Ő adta, Nem egy utolsó szenvedélyes pillantást. Nem mondott semmit; a melle emelkedett, majd csökkent minden egyes lélegzet . Kisurrant a szobából, majd becsukta az ajtót halkan a háta mögött .


Ideje volt, hogy az összes gondolatok Gina a fejemből. Nem kellett koncentrálni, kitermelése a dokumentum, hogy anélkül, hogy vonzza a figyelmet. Ha véletlenül fogott akarja, hogy visszatérjen a dokumentum lenne , hogy enyhén szólva súlyos szövődmények. Először is, a legrosszabb dolog, ami történhet, hogy az ügynökök-más, mint a halál, természetesen -, hogy vonzza a közvélemény figyelmét. Az a lehetőség, az álcázás mutatja keresztül kockázatos volt elég, de ha azt fedezték fel, próbálja elkapni a papír, a dokumentum lenne, felül meg kell vizsgálnia minden olasz rendőr, aki az ego. Még akkor is, ha végre meggyőzni a hatóságokat, hogy a dokumentum tartozik, hogy az amerikai kormány, a titok már nem titok, amint lehetséges. Biztos volt benne, hogy nem minden olasz rendőrök lenne hajlandó eladni egy ilyen szigorúan titkos dokumentum, hogy valaki egy nagy köteg líra a kezükben.


Ha pedig azt mondta, hogy az Oroszok, hol a dokumentum a folyosón, megpróbálták volna, hogy mielőtt megtettem. Kivonatok a dokumentumot az Etruszk váza most a fő cél. Minden más lényegtelen . Szerencsére korán keltem, hogy a Vatikáni Könyvtár amikor megnyitotta.


Én voltam a Piazzale XII., a bejáratnál, hogy a Vatikáni, amikor láttam, hogy egy nagy tömeg gyűlt össze a téren, az én, a Szent Péter Téren. Ez nem volt szokatlan. A pápa gyakran megjelenik az erkélyen a palotába, hogy megáldja a híveket, s a zarándokok áll a téren. De reggel, a tömeg, a turisták pedig a Rómaiak nagyobbnak tűnt, mint általában.


Volt, hogy az utat a tömegben, motyogott elnézést kérek minden lépésnél. Fej neveltek, hogy a windows a Pápai Palota, valamint a férje közeledett a szélén, a sűrű tömegben ott volt, egy kiáltás, majd egy furcsa, szinte baljós csend, amely elnyelte a közönség. Ott állt, mozdulatlanul néztem fel, mint a fehér ruhás alakja Pál Pápa vált nyilvánvalóvá.


Felemelte a kezét, hogy áldás. De ő épp csak elkezdődött az áldás, amikor egy éles hatása szét az égen, mint a mennydörgés. Először azt hittem, hogy egy autó kipufogó.


Sajnos, ez sokkal súlyosabb volt.


Egy pillanattal később, a törött üveg ereszkedett a Pápa, mint a nagy ólomüveg ablak az ego erkély összetört egy balesetben. Valaki a tömegben alatt az erkélyen ordítozni kezdett, a Pápa eltűnt szem elől, mivel több üveg beleesett a tömeg a téren.


A kiáltások voltak visszhangozta mások, mint a tömeg lett pánikba. Úgy nézett ki, minden irányban látni, ahonnan a lövés jött; a lövés célja az volt, Apa pedig elment egy pár centire .


"Ez a Papa!" éles olasz hang kiáltotta.


"Meg akarják ölni az ego! egy másik kiáltotta.


Emberek futottak a bejárat a Vatikán, illetve a zaj az ih pánikba esett hangok emelkedett a levegőben, mint egy nyögés, a szomorúság, a kétségbeesés. Üvegszilánkok még mindig esett a téren, de a vezető szerepet a tömeg futott az ajtóhoz, meg nem esik a város alatt a repesz.


Úgy nézett még egyszer az erkélyre, s abban a pillanatban két számok a rács lett látható. Ők lehajolt, hogy segítsen Papski fel. A hol tartotta, látta, hogy ez volt sértetlenül.


Mögöttem volt egy másik ordít körül a tömeg. Nézett a válla fölött megláttam egy hosszú, fekete autó húzott el a téren. Csupán a véletlen műve volt, csodálkoztam is , vagy az autó, van valami, amit csak nézte?


Nem tudom, miért, hirtelen nézett abba az irányba, a Vatikáni múzeumok, a könyvtárak, hogy hová vitték. De amikor megnéztem, láttam, hogy egy helikopter leszálló, valamint eltűnik mögötte egy épület. Egyértelműen úgy nézett ki, mint egy Amerikai katonai helikopter Égihorog.


Azt nem kell gondolni, még a második.


Mint tette az utat a tömegben, rájött, hogy ő volt a könyvtár, amilyen gyorsan csak lehetséges. Ő tolta át a riadt ember sétált a fő téren, hogy a colonnaded múzeum. Amikor az apja belépett a fő udvar, Stahl Vidny volt, vissza a helikopter. Lassan leereszkedett őszinte a Vatikáni Könyvtár. Aztán, rájöttem, hogy valami baj van; nagyon nagy baj van.


Futni kezdett, mert nem volt vesztegetni való időnk. Az övé, úgy érezte, a dollár stack lüktetett, majd adrenalin emelkedett az ereimben, mint az övé rohant felé a múzeum bejárata . Elkapott a pánik, a sűrű tömeg, egyenruhás alkalmazottak szinte minden maradt a hozzászólás előtt, a Pápai könyvtár. Futottak, mimmo nekem, ih szeme fagyott a félelem. Nem nézett vissza az erkélyre, ahol Apám is jött. Az erkély elhagyatott volt; csak az üvegszilánkok maradt néma tanúi, hogy mit látok.


Nyilván nem tudták, hogy a szent állapota még; nem lenne épp egy dühös, pánikba esett tömeg. Az őrök futott oda-vissza, át a téren, mint ha keres lábnyomok. De tudtam, hogy nem találok semmit , pedig biztos voltam benne, hogy több van a harc, valamint az általános zűrzavar, mint a felszínes volt.


Most egy második, fényes fekete limuzin jött a képbe. A lebukott mögött egy körül az oszlopokat a könyvtár bejáratánál. Az autó rikoltott vissza. Volt egy nyikorog a megfélemlítés, két széles vállú, kövér férfi kiugrott a kocsi körül, majd berontott az épületbe. Ugyanakkor, a nyílás az alján a helikopter nyitott, majd elkapta egy sorozat, a mozgás, a gépen.


Egy sötét alak ült a volán mögé, a limuzin. A férfi arca lehetetlen volt látni, ahogy a kocsi meglódult előre repült el mellettem. Ő squinted akart írja le a rendszámot. De még akkor is, ha a kocsi megállt, még mindig van egy X-ray szem látni a számokat. A rekord borított durva átlátszatlan fekete ruhával le.


Amikor a kocsi eltűnt a szeme elől, ő elköltözött. Nem tudtam belépni a könyvtárba, míg a kocsi előtt, de most, hogy gyorsan futottam, hogy a bejárat a pápai emlékmű néztem be. Néhány alkalmazott idegesen beszélt arról, hogy mi történt.


De a két erős testfelépítésű férfi, aki kiugrott a kocsi körül sehol sem láttam. Senki körül a izgatott ih múzeum személyzet vette észre. Talán nem látták, hogy a férfiak, futni, be a könyvtárba, de láttak neki. Ahogy közeledett a lépcső vezet a galéria két lövések dördültek. Volt egy nagyon kifinomult ballisztikai persze a FEJSZE , semmi gondom nem volt meghatározó, hogy a lövések jön át a galériát, ahol egy szupertitkos rajz elrejtette.


Neki, felszaladt a lépcsőn, hogy három dis, Luger a kezét, ujja a ravaszon. Amikor végre elérte az első emeleten, a legrosszabb gyanúját megerősítette. Az egyenruhás szolga, aki úgy döntött, hogy maradjon a helyén nem maradt még, most fekszik egy nagy vértócsa a nap. Nem kell lehajolni, hogy lássa, hogy meghalt.


Túl késő, látta, hogy a hatalmas faragott tölgyfa ajtók a galéria bezárása belülről. Rohantam oda, de nem elég gyorsan. Még akkor is, ha ez által használt Wilhelmina, lehetetlen lenne, hogy megakadályozza az ajtók a becsapódik.


Hallottam, hogy a kattintson a kulcs a zárban. Ő húzta meg a ravaszt, a fa körül a zár kinyílt. De a gawk törte át a fél a vastag fából készült ajtó. Aztán hallottam egy puffanást, aztán rájöttem, hogy ugyanaz a dolog történik a másik oldalon a hosszú folyosón. A galéria zárva volt belülről, olyan hatékonysággal, hogy egyértelmű volt, hogy a művelet - minden, ami része lehet, hogy már - már végzett a megfelelő képesítéssel, illetve előkészítése.


Körül néztem vadul, hogy ha ez lehetséges, hogy írja be a galéria. - Hallottam tompa hangját mögöttem. Nem vállalj többet vele. Megfordult, mint három turisták befordult a sarkon. Egyikük, egy piros arcú nő egy fényes ruha, rápillantott a Luger kiabáltam.


Sír ösztönözte, hogy lépéseket. Szaladt a sorban a windows mellett a zárt galéria ajtók. Ő nyitva a zár, nyitottam egy itt a windows, illetve hajolt előre, hogy néz ki az udvarra. Körülbelül harminc méterre a helikopter, fém kosár, több mint három méter átmérőjű, magassága, csatolva egy vastag acél kábel, elesett . Egy ember kuporgott be a kosárba, majd észrevettem, hogy a kosárba tett a páncélozott acél , ugyanaz a fém, amely fedezi az alján a helikopter.


Most már világos, hogy mi volt előbb sejtette, valóban igaz. A támadás a Pápa volt a megtévesztő taktika, hogy elterelje a figyelmet az igazi bűne az volt, hogy a jelenleg követett el. Ők, akik mögött nem állt szándékában megölni a Pápa. Ez a támadás volt a sor, hogy pánikot, majd az általános zűrzavart. Az igazi cél az volt, hogy a gyűjtemény arany, ezüst kincsek Galéria Po a Vatikáni Könyvtár, a galéria, ahol az átkozott, pótolhatatlan titkos rajz elrejtette.


A sikolyok, rémült turisztikai vonzza a figyelmet a többi a múzeum látogatói. Ő nézett vissza, majd intett nekik, hogy távozzanak, ahogy intett neki váltotta ki a riasztást, a zavaros, ijedt tömeg. Ment vissza a galéria ajtón, lehajolt, s feszülten figyelt . Neki, hallottam, hogy az üveg eltörik, de gyanította, hogy a windows a galéria törtek be, majd hamarosan ih értékes kincseket ellopták-ajándékokat az összes uralkodó Európai uralkodók, felbecsülhetetlen értékű leleteket öröklődött, hogy a pápa a királyok, illetve az egyházi fejedelmek . S közöttük volt egy dokumentum, ami kellett volna vissza tőle-bármi áron.


Valahol a múzeum, riasztó csengő is megszólalt. De senki nem volt képes megállítani a brutális rablás, a történelem, Olaszország. Nem tudtam segíteni, de csodálja a találékonyság, a terv, valamint a hatékonysági, valamint szakmai, amelyben a bűncselekményt elkövették. De a dokumentum nem szükséges volt egy Etruszk váza, láthatatlan mögött szorosan zárt ajtók a galériában.


"Hívd a karbantartó személyzet!" Azt kiáltotta, hogy ez a fiatal matematika tanulói mellettem, pedig ego széles szeme, a szája megváltozott, ahogy lelökték a lépcsőn által ego.


"Igen, uram," mondta, a kamera ego tánc a mellkasán, mint tette az utat az izgatott turisták .


"Mondd meg nekik, hogy a Pápai Galéria kirabolják!" Ego neve után.


Talán ez volt a meggyőző hang a csapat, vagy az a tény, hogy nem beszélt angolul, de bármi is volt, a közönség megnyugodott. Rámutatott őket a biztonságos korláttal a lépcsőházban. Még az a nő, aki már felsikoltott, amikor meglátta a Luger lenyugodott, s úgy tűnt, hogy magát újra.


A szeme fordult vissza a Nap. Egy darabokra szakadt, égett fa, a vár fölött megjelölte az utat az első lövés. Egy golyó is elég lett volna . Lehet, hogy megváltozott a második, vagy akár harmadik lövés. Elvette óvatos célja, hármat lőtt a sorban.


Mindenki nyögött, mint a nehéz golyó találta el őket. A fém zár hangosan nyikorgott, aztán keresztül a füst, a szilánkok a fa, látta, hogy a zár volt, durván erőszakos. Wilhelmina ismét bizonyította, mennyit ér, amikor lelőtték át a nehéz ajtót. Mögöttem egy asszony felsikoltott, s a rémült turisták vakon rohant le a lépcsőn a hallba.Most, hogy már nem voltak veszélyben, hátralépett, felemelte a lábát, s rúgott. Tae Volt Tennie, az egyik legjobb harci technikákat. Felrobbantani, Majd Cha-Gi, nap osztott. A második ajtó a fém zár repült el a fa keret, valamint clattered a földre.


Aztán az ajtó lassan kinyílt, s hozzá mérhetetlenül láttam két kigyúrt férfi lépés körül egy fekete limuzin . Úgy tűnt, mintha ez történt volna egy pár órával ezelőtt. De nem több, mint tíz vagy tizenöt perc telt el azóta, hogy a görény volt velük, amikor két férfi - ih elvtársak a helikopter-tört be a múzeum.


Ők voltak a töltelék egy értékes ereklye a másik után több már túlterhelt nehéz vászon táska. A fém kosár látta hung előtt a galéria ablak, valamint csatolni kell a széles köve párkány két fém kampó . A harmadik ember betöltötte a vászon táska a kosárba. Üveg vitrinek be volt törve, s a fényes földre borította üvegszilánkok .


Amint én törtem be az ajtót, s tartott egy gyors pillantást a helyszínen, a tolvaj, a legközelebb állnak hozzám fordult, majd rámutatott egy revolver rám. Ő hívta ki, hogy két társai őket, de egy elejtett egy vászon zsák a földre, majd lövöldözni kezdett véletlenszerűen.


Lebukott mögött az ajtófélfában, mint golyó süvített el a levegőben. Hallottam a hangot, a vezető ricocheting körülöttem . A golyó csapódott az ajtó kerete, majdnem megütötte a fejét, mellkasát. Káromkodott a bajsza alatt, majd húzta vissza egy kicsit .


Egy másik, a gawk az mimmo az ajtó, ajtófélfa. Várt egy pillanatot, majd kidugta a fejét a sarkon, majd lőtt. A galéria feltéve, kis fedelet, hogy a három férfi. Az az ember, aki lőttek először megpróbálta elhárítani. De Wilhelmina volt gyorsabb, de elütötte az első célpont egy golyó, amit Ego bal alkar.


Egy elfojtott kiáltás megszökött ego ajka. Még nyögött, aztán nekiesett az összetört kijelző esetben a revolver elesik az ego a petyhüdt, haszontalan ujjait. A szemem esett a második ember, mint ő lőtt rám.


Ezt az egyet nem adom fel olyan könnyen, mint az ego a többi. Ő húzta a nehéz táskát, hogy a nyitott ablakon, hogy " azt akarjuk, hogy a kincs egy fém kosár." A Luger húzta meg a ravaszt, hiányzik a bal combján egy centivel, de Nekik sikerült, hogy adja át a táskát, hogy a harmadik ember az, aki még mindig ott állt a nyitott ablaknál.


Mögöttük egy üveg vitrinben a másik végén a szobából. A nap előtt, egy Etruszk váza volt elhelyezve, hogy ez a kirakat. De most, hogy láttam, a szám kiszáradt. Nem volt váza.


A problémák nagy problémák. Ha a tolvajok nem állítják meg, a vázák nem tért vissza, a következmények kiszámíthatatlan lesz. Nem hiszem, hogy túl sokat a helyzet, de összefutottam a galéria, a felvétel. Célba vette a sebesült férfi lelőtte a gmu második alkalommal a jobb combján. Eszméletlen volt, így csak két ego csapattársa.


Az ember látott mászik le a fém kosár mászott vissza, majd onnan, ahol állt, látta a tetejét két teljes vászon táska. A sötét hajú férfi, aki segített nekik, készen állt az indulásra. A galéria gyakorlatilag üres volt, megfosztva a drága kincseket. Amikor a férfi visszatért a tűz, úgy omlott a földre. Golyó süvített el fenyegetően a fejem felett. De én továbbra is lövöldözni, fa, üveg összetört körülöttem. Úgy éreztem, üvegszilánkok esik a combok, illetve a mellkas.


Ha ő nem ölte meg két másik embert, ha nem lett volna a dokumentumot vissza az Etruszk váza, Hawke soha nem bocsátotta meg, hogy mondjuk a legkevésbé.


"Caita kalap!" a férfi az ablaknál kiáltotta, sürgetve a társa, hogy siessen. Leszorított a felvételek, mint a sebesült ember tántorgott az ablakon, így egy véres nyomot a padlón. Egy pillanattal később a két férfi egy fém kosár a társa .


Úgy ugrott fel, majd lőtt kétszer több, mint a kosár felé szárnyalt a hasán tátongó a lebegő helikopter. De amikor a férje elment az ablakot, majd újra lőtt, néz ki, a kosár az ember már eltűnt be a zúgó autó.


A páncél panel visszaugrott a helyére, majd az utolsó gawk visszapattant a fém. A átkozva, mint számos múzeum munkavállalók egy tucat rendőr tört be az udvarra nyílt, nem méltó hozzám. Kirúgták a helikopter, de mindhiába.


Úgy tűnt, lehetetlen, hogy ne a rablók. Úgy száguldott ki az ablakon, át a folyosón, figyelmen kívül hagyva a romok mögött a romok, hogy egészen a közelmúltig tartott a múzeum legértékesebb kincse. Néhány kíváncsi turista keresi a szórakoztató -, illetve vannak - még mindig zavart a tetején a lépcsőn. Egyikük egy kövér férfi bermuda nadrág, volt távcsövet a nyaka körül.


"Add ide a távcsövet," mondtam.


Rám nézett, majd felhorkant. 'Menj a pokolba.'


Volt, hogy azonnal célja, hogy neki egy luger. "Távcső," ismételd meg. "De most őszintén."


Hirtelen, mert félt. Átadta a távcsövet, a remegő ujjai idegesen. Ő felkapta a távcsövet az ego kezét, futott vissza az ablakhoz, amelynek célja, hogy a távcső a helikopter.


A csapóajtó volt a padló most már teljesen zárt, védi az utasokat, a kincsek a Vatikáni gyűjtemény , valamint a dokumentumot, ami sajnos rejtett neki egy Etruszk váza. A helikopter kezdett felszállni, illetve eltérnek a múzeum. Nézték meg távcsövön helikopterrel, de nen nem volt azonosító jelek, hogy azonosítsa a tulajdonosok. Ő aztán távcső keresztül az ablak bal oldalán, a helikopter pedig elkapta az arcát az ablak mögött. Volt egy arc, amitől a szőr a hátamon állni. Hihetetlen, azt hittem, még mindig nézi a profil a férfi láttam már oly sokszor korábban .


Nem volt megtéveszteni minket a szemem, nekünk a néző. Azt kellett hinni, amit láttam. Volt egy koponya -, mint arc, üres, pergamen -, mint a bőr, vastag, viaszos. A férfi szeme gonosz kígyó-mint klaszterek, vékony, szén-fekete tanulók egy sárgás színű, bőrszerű arcát. Széles szája vékony ajkak hullámos a koponya vigyorog. Ez a profil néztem: az egyik oldalon, az arca tartozó, a legtöbb, romlott, szörnyű matek őrnagy, akivel valaha találkoztam. Azt hittem, megszabadultam tőle örökre a nap, hogy belevetette magát a Niagara-Vízesés.


Úgy tűnik, túlélte a zuhanást. Júdás még életben volt.


A helikopter felszállt gyorsan kitért, megint eltűnt egy pillanattal később.


Ment vissza a galéria nézett körül a szobában. Csak néhány helyünk maradt érintetlen, kétségtelenül azért, mert ih tartalmát nem voltak elég drága. Úgy néz ki, mint a tolvajok pontosan tudja mit akar, mielőtt betört a szobába .


Azt kérdezte tőle, hogy újra az Etruszk váza, kétségbeesetten remélve, hogy ez csak elköltözött, vagy törött . De a váza nem volt ott, de nem volt üvegszilánkok jelzi, hogy elpusztult a rablás során. Azonban tudta, hogy a váza nem volt jelentős piaci érték. Ez csak akkor ér valamit, hogy a gyűjtők. Szergej világít nekem. Júdás, az ember, aki olyan sokáig akadályozta AX munkáját , különös figyelmet fordított az ősi olasz leletek. Nem volt kétséges, hogy a szemem már mindent láttál megfelelően. Júdás még életben volt. Ő húzta ki a fantasztikus rablás az időt . Volt egy Etruszk váza, mert ő kifejezetten utasította az embereit is.


A összerándult, ahogy elképzelte ego, az öröm felfedezni a meglepetést rejtett a váza. Volt egy kellemetlen gondolat.


4. fejezet


"Hihetetlen!" - kiáltotta Sólyom, járkál dühösen előtt a mahagóni íróasztal az ideiglenes Párizs központjában Rue de Fleur. Adott egy savanyú nézd meg strode a tweed öltönyt. Ego szürke haja kócos volt rágás erőteljesen egy vékony kivilágítatlan szivart, hogy visszapattant finoman között ego fogai.


"Sajnálom," mondtam.


"Nem lett volna olyan nehéz feladat, Nick," mondta élesen. "Volt, hogy az az átkozott dokumentum a kezében. Aztán... Hát ... én még soha nem hallottam ilyen furcsa a történet, mint amit most mondott.


'Nem volt más választásom. Nem kellett volna. Ez csak egy hülye véletlen, hogy


"Tudod, ki kellett választ erre?" Sólyom félbeszakított. "Volt egy közös művelet, emlékszel? Vannak emberek, akik a katonai hírszerzés. Ezt jelentenem kell, hogy a Pentagon pedig ... Istenem, van fogalmad róla, hogy az elnök fog erre reagálni? Amikor leteszem a telefont, akkor beszélek vele, nem tudok aludni, a jobb fülem, egész héten."


"Nézd!", mondtam irritably, " ha akarsz megfosztani a feladat ..."


Sólyom bámult rám egy pillanatra, hiszen ha látta volna, hogy ott ülök az első alkalommal. Az ego megváltozott. A sokk, a rossz időjárás, a Barents-Tengeren, úgy tűnt, hogy mérséklődtek. Istenem, Nick, azt mondta, ne is törődj velem. Én nem csodálom, én is tudom. Bár sok ember megpróbálja csinálni. Ha van legalább egy kis hibám, én továbbra is megosztani. Tudod, sok volt az elégedetlenség az a tény, hogy az elnök kijelölt ez a helyzetben, hogy AX . Fogadok, hogy akkor ugrik a nyakunkba .


"Nem tudom, mi mást tehettem volna, hogy őt" - mondtam. "Talán... szeretnék egy módja annak, hogy csináld másképp.


Szemét. Ha ez a rablás nem történt ma reggel, akkor már lesz egy nagy hős. Hogy őszinte legyek, elég okos vagy, hogy elrejtse a dokumentum ezt a vázát .


Mosolygott halványan. "Milyen kedves tőled, hogy ezt mondod. Bevallom, én is így gondoltam magam is."


De természetesen megértem, hogy ez értelmetlen meggyőzni senkit, hogy ez", mondta objektumra. "Válságban vagyunk, amíg vissza nem térünk ez a dokumentum. Egyébként honnan tudta, hogy erre a múzeum után a helikopter eltűnt?


"Ez volt elhelyezve a szolgáltatás bejárat, hogy ne kapjanak el a biztonsági őrök az épületbe.


De az úton van, hogy találkozott a Odin, a folyosón, az első emeleten, ahol nyitva volt az ablak, hogy csak könyörgött, hogy kell használni. Neki ugrott például öt méterre, egy szavazás, ennyi.


"Hmm," Sólyom morgott. "Nos, legalább nem érte el. Biztos, hogy látta, Júdás?"


"Ha nem neki kell az ikertestvére," mondtam. "Az arca azonos. Sólyom megrázta a fejét. Vett ki egy iso rta szivar, körbejárta a széket, majd leült. "Júdás még életben van ... nem találtunk Ego testet, amikor beleesett a vízesés. Szóval lehetséges ."


"Azt gondoltam, hogy ez a művészet lopás" - mondtam. "A stílus, ez hasonlít számos más művészeti elkövetett lopások Olaszországban az elmúlt néhány évben. Vajon Júdás volt a kitervelője az összes ezeket a rablásokat.


"Azt hiszem," a Sólyom válaszolta: "ha ez a sorozat a lopások, az Júdás csinál, fogadok, hogy van más motívumok is, mint a pénzügyi nyereség. Talán. De most jobban aggódom a dokumentum, mint Júdás nagy tervek. Ő biztosan megtalálja az ego ebben a vázát, a legkevésbé fogja árulni, hogy az Oroszok vagy a Kínai a világ minden tájáról, a gyűlölet, a Nyugat.


Sólyom nézett ki, nagyon kicsi, nagyon fáradt, a bőr szék, az asztal mögött. Engem csak az zavart, hogy nem volt terheljék az ego ezeket az aggályokat.


"Ha mások másolja ezt a detonátor, Nick," mondta halkan, hogy " mi lehet az komoly bajban van. Nem megyek bele a részletekbe, amikor én adtam neked ezt a feladatot, mert nem kell olyan információkat, hogy a munkát, de azt hiszem, most már tudom, mit vesztettünk, ha az információ kezében kötött ki a potenciális ellenséget.'


"Ez a dolog, Nick, akkor hozzon létre a nukleáris fegyverek egy nagyon kis méretű. Aknák, howitzers tölthető a kis nukleáris robbanófejeket, mint a tank fegyver. Egy lövés, egy tank, ágyú lehet megölni több száz ember."


"Nincsenek tárgyalások a taktikai fegyverek", mondtam.


Nem hiszem, hogy használna az ilyen fegyverek, még ha tudjuk is készült velük. De az Oroszok nem írhatnak elő ez a korlátozás magukat. "A nukleáris fegyverek lenne ideális a kisméretű harcosok, akik nem állnak meg a ih határok." Az övé, ő a fejét rázta. "Remélem, hogy tévedtél, Júdás. Tehetünk anélkül, hogy összefüggő szövődmények. Soha nem felejtem el a műveletet hajtott végre néhány évvel ezelőtt, amikor az volt a szándéka, hogy hagyja el a saját azután, hogy az Amerika-időszakos áramkimaradások, fekete köd, koszos víz, vér-vörös, folyók, tavak ."


"A dell magát," a Sólyom azt mondta, hogy " de mi csak érdekel, hogy ez a dokumentum a Júdás, vagy bárkit, akit ebben a helikopter. A rendőrség a Rím úgy tűnik, hogy az ön oldalán, de nem túl sokat várunk el tőlük. Ne menj velük, kivéve, ha úgy találja, hogy egyértelmű utasításokat."


"Mi a helyzet az Interpol a Rím? Tudom, hogy néhány ember, valószínűleg nyomoz az ügyben."


"Dolgozni fogok velük. Persze, nem tudják pontosan, hogy mit."


'Nem értem.'


"Van rá esély, hogy a Vatikáni Könyvtár galéria, mielőtt el ilyen gyorsan?"


"Vettem egy gyors nézz körül."


"Nos, azt hiszem, meg kellene egy jó nézd meg ezt a helyzetet," Sólyom azt mondta, hogy a szivar vissza a fogak, fűbe harapott.


"De hogyan csináljuk? Ott lesz dupla biztonsági, amíg a rendőrségi nyomozás véget ért.


Lehet, hogy tetszik, mint a barátom, az Interpol, Hawke merengett. De nem számíthatunk rá. Azt hiszem, jobb, ha egyenesen a felső ábrán."


"Mi Rímel?"


"Nem," a Sólyom kuncogott. "Apa!"


Hajolt előre a székében. "Beszélni, Apa?'


"Miért nem?"


"Istenem, nem tudom, mit tegyek. Úgy értem, van egy protokoll, meg minden. Mást nem tudok csinálni ? Utálta a találkozó prominens politikusok, mit Hawke volt, azt javasolta, teljesen elfogadhatatlan .


"Nick, engedély kell, hogy keresse a helyszínen. Szóval te vagy az a fajta ember, aki képes beszélni a Pápa. Azt hiszem, meg fogja találni Pál, egy kedves ember ."


"De hogy elfogadja-e engem?"


"Ha az elnök hívják emu, akkor igen. Ha kellett, próbálja újra, hogy a Zsukov dokumentum vissza, a Pápa lehet visszautasítani, mert befolyásolhatja egy számít, a két világhatalom. De mivel egyértelmű, hogy az állam titkos véletlenül lopott a bűnözők, azt hiszem, hogy a Pápa lesz boldog, hogy segítsen nekünk, minden lehetséges módon. Ha azt mondja, hogy akkor nézz körül a könyvtár, a rendőrség nem fog tudni megállítani."


A sóhajtott. "Jó. Mikor visszatérek Rómába?


"Ma este" Sólyom mondta. "Ez, ha nem zavarja a terved ma estére." Az utolsó hozzászólás hangzott, szarkasztikus.


Azt mondta rezzenéstelen arccal, " Hát, ez a kis légiutas-kísérő a gépről. Nah már huszonnégy órát, míg a következő versenyen, de azt mondta, hé ... "


"Elég, Nick," Sólyom azt mondta komoran.


Úgy vigyorgott, majd felállt. "Majd értesítjük."


5. fejezet


A meleg időjárás a Rím vége volt; ez volt a borús, esős idő volt. A Colosseum volt mély medencék, hogy tükrözi az ősi építészeti nagyság. A macskakövet amit a sikátorok voltak mosva, mind a turisták úgy járt-kelt, tarka járművek csöpög a víz.


Az újságok tele voltak a jelentések a Vatikán rablás. De ez nem volt meglepő, hogy milyen kevés ember tudta, hogy mi történt a dell is. A sztorikat, azt jelentették, hogy az ejtőernyősök leszállt a gép körül az udvaron a múzeum. Más szemtanúk voltak benne, hogy a ragadozók álarcot viseltek. Egy újság arról számolt be, hogy volt egy tucat férfi az épület, mind a fegyveres géppuskák, fenyegető turisták a halál. Egy másik újság arról számolt be, hogy egy álarcos idegen jelent meg a semmiből, majd megmentette az életét azoknak, akik fenyegetve bűnözők. Ez a maszkos idegen állítólag volt egy német lőfegyver, valamint a beszélt vagy Szláv, vagy héber.


Reméltem, hogy a rendőrség tájékozottabbak lennének. Nem csoda, hogy a pletykák, valamint a spekulációk voltak annyira elterjedt, miután egy ilyen szenzációs bűnügyi, de még soha nem láttam, hogy a sajtó olyan zavaros. Ő nem olvasta el egyetlen cikk, hogy pontosan leírta, hogy mi történt azon a napfényes reggel.


A legjobb dolog, amit tehettem az volt, hogy lépjen kapcsolatba a barátom Antonio Benedetto az Interpol székhelye Rím . Antonio egy fiatal, jóképű felügyelő, aki kétszer is segített, hogy menjen át az Interpol akták. Azt hittem, számíthatok rá újra. Van egy jó nézd meg az arcát a férfi lelőtte a galériában, én pedig meg akartam nézni a képeket a bűnözők. Tudtam, hogy bízhatok Tony tartani a kilétét magát, illetve nem kérdeznek rá.


Neki, felkereste őt, késő reggel. Ego hangja volt, meleg, barátságos.


"Nick" - mondta egy puffanás, " micsoda meglepetés, hogy hallok felőled, amigo. Mit csinálsz a Rím? Vagy az elme mögött egy hatalmas Vatikáni rablás? Ego nevetés ragályos.


"Ez nem az én munkám," - mondtam. "Én csak a valódi pénzt. Doboz. Pénztárosok stb.


Nevetett újra. "De ez az ügy nagy képzelőerő, amigo."


"Igen", mondtam. "Hogy őszinte legyek, én is részese voltam."


"Négyszer ?"


Nem mentem bele a részletekbe. "Tony, szeretném látni, hogy néhány képet, minden évben. Lehetséges ez?"


'Persze. Jövedelem ma nem, hogy mikor. Még jobb, ha mindjárt ebédelünk. Ismerek egy kedves kávézó, nem messze innen.


Én ma nem lehet. Van egy időpontot.


Hoppá. Nos, remélem, egy gyönyörű nő."


Azt mondtam, " Nem. "Apám."


"Lehetetlen ! Antonio mondta.


Így van. A szentatya látja, hogy két órakor délután ."


'Kegyelem! - mondta halkan. "Van nagyobb befolyása van, mint neki, azt hittem, amigo."


"Egy kis segítség a Washington," mondtam. "Majd később elmondom. Mehetek én is, hogy holnap reggel?'


"Benissimo," Antonio mondta. "Úgy tűnik, mindig felizgat, Nick."


Ugyanazon a napon tért vissza a Vatikánba. A terület körül a múzeum lezárták, a rendőrök voltak láthatók mindenütt. Lehetetlen lenne, hogy visszatérjen a galéria engedélye nélkül a hatóságok . Akár meg is próbálja betörni a Fort Knox.


Apa biztonsági most sokkal jobb, mint amilyennek tűnt először. Az elkövetők voltak rémülve a lövés vele azon a napon, a rablás, de senki nem tudott a közelébe anélkül, hogy lenyűgöző dokumentumokat, majd egy alapos ellenőrzés.


Az első védelmi vonal állt, több rendőr körül a bejáratnál, hogy a szárny, ahol a pápai lakóépületek, valamint irodák volt található. Jól képzettek srácok, de időbe telt, amíg próbára.


Persze, hogy maradt minden a fegyverek - főleg Wilhelmina van a hotelben. Amikor nem találtak semmi gyanúsat, kaptam egy civil ruhás rendőr, aki átadta nekem a Vatikán Őr.


Végül úgy volt, hogy elkísérte a pápai kamara. A szobák gazdagok voltak, a történelem, a Nyugati civilizáció. A faburkolatú falakat freskók díszítették, a mennyezet volt, mozaikok, számtalan, a falak, a megfakult kárpitok. Még nen volt aszkéta, szinte aszketikus. Az az érzés, amikor úgy nézett ki, körülötte volt értelme az ünnepély, egy teljes hiánya, léhaság.


Láttam egy helyet egy nagy váróteremben, s míg vártam rá, azt hittem róla, berendezések, mind az állam -, illetve méltóságok, aki ült a szobában. Most Nick Carter viszont Killmaster N3 AX. Nem tudom, ha az összehasonlítás megnevettetett, vagy elszomorított.


Már legalább fél órára, én meg kezdtem ideges lenni, amikor kinyílt az ajtó. Egy magas, elegáns férfi a tüzes vörös bíboros ruhában lépett a recepción.


"Eminenciás uram," - mondtam, hogy túl gyorsan.


Ő odajött hozzám, az arca kifejezéstelen. "Feltételezem, hogy Carter?" "Mi az?" - kérdezte halkan.


"Igen."


"A Bíboros Pei. Az Ego Szentség lehet kapni most. Te kövess engem." Rámutatott, hogy a szobában volt, most lépett be.


Követte szorosan, hallani a hangját, a saját lépteit. Ahogy becsukta az ajtót mögöttünk, biccentett a másik két bíboros, feltehetően a díszőrség. Ih a beszűkült, de nem haragos szemmel mondta, hogy minden lépésemet figyelik figyelmesen, ha nem értékelt.


A végén a terem két barna csuhás szerzetesek. Összesen öt embert látott, mint én lassan leeresztette a fejem, mert nem tudtam, mi mást tehetnék. Pál pápa ült nyíltan előttem, körülvéve két szerzetes. Volt rajta egy fehér köpenyt, s kupakját, majd a mellkasára volt egy nagy kereszt.


Bíboros Pei nem mondott semmit. Az apró változás, a kifejezések kényszerített, hogy egy éles lépés előre. "Szentatyám," mondtam, csökkenti a fejét, nem biztos, hogy íj, vagy nem. Egy mosoly keresztbe Apa falja ajkak. Talán látta, hogy kényelmetlenül éreztem magam . Talán megérezte, hogy a bizonytalanság, hogy azt hittem, most tükröződik nekem. Mindenesetre, én nagyon megnyugtatta a mosoly. "Mr" - mondta a tökéletes angol, hogy" kérlek, ülj le." Ő intett, hogy a szék mellette, pedig az ego pápa gyűrű megcsillant röviden a fény.


A sel, fájdalmasan tudatában annak, hogy a hitelességét a kormány, nem is beszélve a Sólyom, s a FEJSZÉT, most kockán. De Apa lekezelő viselkedése fertőző, de nem sokáig előtt találtam magam, kezd megnyugodni.


Bíboros Pei vette fel a helyzetben, hogy a Pápa nem igaz. "Ez egy fiatal férfi által küldött az amerikai Egyesült Államok Elnöke, Szentatyám," a Bíboros mondott.


"Igen, neki, emlékszem, hogy ez a közönség kérte."


Pál pápa felém fordult, a szeme elborult egy pillanatra. "Úgy tűnik, hogy a kormány részt vegyenek a közelmúltban - nagyon szerencsétlen, nagyon sajnálatos-lopás."


"Igen, Szentatyám," mondtam. "Egy nagyon fontos dokumentum, ellopták, valamint a pápai ajándék. Hogy megvédjék az egót, a ... ööö ... az ellenséges elemek, ő vette a bátorságot, hogy bujkál az ego, egy által meg fognak felelni az ön gyönyörű, Etruszk vázák. Egyes elemek együtt, hogy a múzeum; emberek, akik azért jöttek, hogy a dokumentum tőlem ."


Tudtam, hogy csúszós talajon, a terület a nemzetközi diplomácia. Ezért döntött úgy a szavakat, olyan óvatosan, ahogy csak lehetséges. Amikor Apa bólintott, mint ha egyetértesz velem, volt, örülök, hogy annak ellenére, hogy a kétértelműség a rövid magyarázat, az övé volt egyértelmű.


"Az elnök", mondta, " azt mondta, hogy ez egy ... ez a dokumentum, ahogy te hívod, az ego, az rendkívül fontos."


"A dell maga A Szentség. Ezért volt olyan lelkes, hogy vizsgálja meg a galériában meg lehet feltenni néhány kérdést, hogy a múzeum munkatársai. Megértjük, hogy a rendőrség folytat egy alapos vizsgálat. De, mert fontos, hogy ez a dokumentum, hogy a Kormány találtuk meg kell, hogy végezzen a saját ... ööö ... gondos vizsgálat ." Bíboros Pei bólintott, először nézzük a Pápa, majd vissza rám. Én már továbbléptem.


"Például, ellenőriznünk kell, hogy egy váza között a lopott holmit. Persze, van egy lehetőséget, hogy át az Etruszk múzeum után a könyvtár maradt."


"Nem hinném," mondta a bíboros.


"A dell," Apa megerősítette. "Azt hiszem, a leltár teljes, Carter. Csak nézett rá cursorily, de nem emlékszem rá, hogy egy Etruszk váza vele. Persze, a legtöbb lopott elemeket eltávolították a kirakatokat." Megállt, s úgy nézett a szoba másik végében tőlem a szemközti falon. Az idő úgy tűnt, hogy lassan telnek, de nem mondott neki semmit. Végre, úgy nézett vissza rám . "Kiváló, Carter," mondta. "Akkor megengedett, hogy egész nap a galériából, majd más területeken a könyvtár. Azt is lehetővé teszi, hogy a kérelmet - amely, anélkül, hogy további információkat, de valószínűleg nem kell mondanom, hogy - az Etruszk Múzeum."


"Ez nagyon kedves tőled, Szentatyám."


Megfordult, hogy Bíboros Pei. "Készülj fel egy levelet, akkor az ego lehet aláírni. Carter nem kellett volna olyan felesleges problémák a rendőrség.


"Szentatyám," a Bíboros azt mondta, bólintott megint.


"Győződjön meg arról, hogy ez történik, azonnal." Apa fordult vissza hozzám. "Mi személyesen kívánom, hogy megtalálja ezt a dokumentumot, Carter."


"Nagyon szépen köszönöm, Szentatyám," mondtam, állva, majd egy pár lépést hátra. Meghajolt, majd elhagyta a szobát, majd Shell Bíboros Pei.


Húsz perccel később kapott egy levelet a Pápa aláírás, pecsét. Én túlterheltek, aktív kikapcsolódás megkönnyebbülés. A közönség Pál Pápa jól ment, de ez volt a legtöbb idegtépő része a misszió.


Az első ment, hogy az Etruszk Múzeum. Az egész területet ideiglenesen zárva. Nem a látogatók, a turisták, így nem volt semmilyen problémát, hogy az információt. Olyan, mint a többi Vatikáni múzeumok, ez úgy nézett ki, mint egy palota, mint bármi más. Volt kirakott értékes leletek, valamint az Etruszk korszak. Emlékeztetett arra, hogy a legtöbb elem közelében találták Etruria során az ásatások Gergely Pápa XVI. Fogalmam sem volt róla, hogy lenne olyan sok váza, üveg, tálak, valamint egyéb kincsek a múzeumban. Sajnos, a remény, hogy képes lenne felismerni a váza volt hiábavaló. De a segítségével egyes emberek a múzeum körül, ih kiterjedt archívum neki, s felfedezte, hogy a váza volt, tekintve, hogy a Vatikán majdnem két évvel korábban, valamint, hogy nincs nyoma vissza.


Később ez a nap az övé beszélt, hogy néhány galéria alkalmazottai, aki megerősítette, hogy a váza, amennyire tudták, a galéria, a reggel, a rablás. Így maradt az a következtetés, már előre féltem: a ragadozók volna neki.


Neki egy részét töltötte a napot a galériában, akkor egy alapos rendőrség ellenőrzi. A fiatal, civilruhás rendőr nézett gyanakodva Apám megjegyzés.


"Hogy kell ellenőrizni, signor."


"Akkor gyorsan" - mondtam. "Csak annyi időm van, hogy nézz körül ma."


'Van egy bizonyos eljárás


"Nézd!", mondtam. "Apa maga mondta, hogy nem volt semmi baja, ez a megjegyzés. Megmondjam neki, hogy kételkedik benne?


A fiatal férfi nézett rám egy pillanatra. Aztán ránézett a megjegyzés újra. "Egyszerű", mondta. Kiment a galériába, majd átadta a megjegyzés, hogy a második civil ruhás rendőr. Az ember olvasni. Aztán rám nézett, majd mondott valamit csendesen, hogy minden más olasz. Az az ember, aki ott állt a nap megfordult, rám mutat, aztán határozottan beszélt, hogy a másik nyomozó. A reuma nyugodt volt, kiegészítve egy laza kézlegyintéssel. A fiatal férfi átadta a megjegyzés vissza. "A főnök azt mondja, hogy menj a galériába," mondta mogorván .


"G" - mondtam, s kivette a levelet.


Bementem, majd körülnézett. Köztük a fiatal ember, ott volt három rendőr. Beszéltek csendesen, hogy egymást. A hosszú terem úgy nézett ki, különbözik az első alkalom, hogy az ego látta. Az ablakok be voltak zárva, mert esett az eső; a borús volt. A törött fedő üveg vitrinek eltávolították, majd megvizsgálta az ujjlenyomatok. Biztos volt benne, hogy ha a tolvajok nem hagyott-e valamilyen fizikai bizonyíték, hogy a rendőrség már ih. De nem lett volna semmi értelmes bal körül, mit láttam, hogy reggel, ha nem lett volna az ujjlenyomat ...


Nézte az ajtót. Lehetetlen lenne meghatározni az egyedi nyomtatott cipő a sok áll rendelkezésre, ha ők nem található az ablakkeret vagy más, különleges helyek, ahol csak a tolvajok voltak jelen.


Ő kérte az Etruszk váza újra, annak ellenére, hogy ő volt, biztos, hogy nem a nagyteremben . Ő felkérte a rendőrséget, ha a váza, vagy töredékek a váza használták fel bizonyítékként. Azt mondta, nem.


Vissza mentem a folyosón, ne feledd, mit láttam jön fel a lépcsőn, hogy reggel: a halott szolga, valamint az ajtót, hogy csak becsapódott. Aztán megfordult, s ment vissza a galériában. Aztán odament, ahol a holttestet láttam, hogy nen még vérnyomok neki. Az ajtó most tárva-nyitva, s mikor az apja kikukucskált a jobb oldali ajtón, látta, hogy az elromlott zárat nem javították még. A rendőrség valószínűleg kíváncsi, hogy a 9 mm-es golyót szedtek ki a fa körül. Lenézett a földre, de valami mást is láttam. Az ajtó nem volt nyomni a nyögés, melyet egy fém kampó a földön, amely helyezünk a fűzőlyuk alján az ajtót. Érdekes volt. Ez azt jelentette, hogy bezárom a nap, a tolvajok kellett állni kívül az ajtókat, hogy kiadja a horgok . Ő hajolt le, s nézett a földre. Egy vékony porréteg az ajtón kívül maradt, tiszta benyomást elmúlt cipő .


Valószínűleg a nyomtatás készült az a személy, aki megölte a biztonsági őrt, majd bezárta az ajtót ezen az oldalon a galériában . Azt hittem, krepp egyetlen egy meglehetősen szokatlan kockás minta. A nyomtatási költözött vele, levette az ajtót horgot, s eltolta az ajtót nyitva hagyja, a több fény . Egy mini kamera, ultra-érzékeny fekete-fehér film húzta ki a zsebéből. Vettem három képet a cipő, a nyomtatás, valamint a kamerát tegye vissza egy perc múlva. Amikor kiegyenesedett újra, látta, hogy egy darab szárított fehér sár mellett a nyomtatás. A legvalószínűbb, hogy leesett a cipő, amely a nyomtatás készült. Elvette a zsebkendőt, a másik zsebébe, kivett egy darab agyag, majd becsomagolta a zsebkendőt, amint a fiatal nyomozó vissza. Ahogy nézte, belökte az ajtót újra rögzíteni a horog.


"Valami baj van, uram?" - kérdezte. Az ego hang azt sugallta, hogy ő vett nekem egy behatoló.


Nem akartam mondani neki semmit, miután kiderült. Ha lehetséges, fel kell kérni, hogy megtalálja Júdás a rendőrök előtt. A rendőrség eltérő lehet ötleteket tulajdon, a dokumentum, valamint egy nemzetközi intrika lehet kezdeni, mielőtt visszatért ego - de csak azután, hogy az olasz katonai hatóságok gondosan tanulmányozta az ego.


"Csak azt láttam, vérfoltokat a padlón," hazudtam. "Szörnyű állapotban van."


"Igen, ez szörnyű" - mondta megnyugtatóan.


"Köszönöm az együttműködést," azt mondtam, fordult el.


Ő megállított. "Mondd meg nekem, Signor, vagy az Interpol vagy talán a világ sajtó?"


"Szükségünk van erre, valami mást kell kitalálnunk," mondtam. "A szakmai látogató a múzeum. Megyek múzeumok egész kültéri medence, majd írja le katalógus tartalmának különböző kiadványok. Eddig több mint tízezer ember látogatott meg. Nem tudtam kivárni, míg a galéria nyitva, mert még van ötven-három múzeumok a hét másik Európai nagyváros oda-vissza vasárnap. Most mennem kell, mert van még néhány múzeumok hogy látogassa meg itt a Rím ma."


"Természetesen," mondta.


Amikor eljöttem, a fiatal férfi nézett rám meglepetten, gondoltam, ha már becsapta.


Az Interpol iroda található, a Via Filippo Turati 23, a jellegtelen épület. Az időjárás volt tisztázódik, s ott volt egy friss tavaszi levegő a levegő. Lenne egy jó reggeli, hogy egy séta Róma megtapasztalni a hangulatát-menj a Tivoli Gardens, a Fürdő, a Caracalla vagy a híres Villa Adriana. De van még tennivaló, valamint, hogy a munka mögött várt a piszkos homlokzat, az Interpol székhelye.


Ő találta meg a barátja, Tony Benedetto az Ego kicsi második emeleti irodájában. A homályos falak, a bútorok, a hivatal voltak világítva, a napfény streaming be a nyitott ablakon keresztül, majd Tony nagy mosollyal .


"Nick, a másikat!" üdvözölt, aztán körbejárta a széket, hogy adj egy ölelést.


"Buon giorno, amico", mondta neki egy kuncogást.


Tony volt, majdnem olyan magas, mint én, a vastag, sötét haj, világos szem. Segítettünk egymásnak előtt volt egy nagyon szórakoztató együtt. Tony tetszett, hogy egy kis szórakozás.


Játszani ezt a játékot. Elővett egy doboz Lucky Strike, majd felajánlotta, Tony egy cigarettát.


'Ah! Most már emlékszem, miért szeretem annyira, Bambino. Mert jó Amerikai cigarettát.


Meggyújtotta, mi pedig némán ült egy darabig, a dohányzás, a csend. "Szóval te vagy az adatkezelő most?", hogy végre elmondta neki.


Ő vállat vont. "Ha marad a szervezet elég ideig, majd végül a főnök, akár tetszik, akár nem." Rám mosolygott, a fogkrém.


"Talán meg kellene hagyni a FEJSZÉT, mielőtt a főnök lemond", mondtam. "Nem hiszem, hogy képes kezelni az irodai munka."


"Nekem is," Tony mondta. "Szerencsére a kis promóció lehetővé teszi számomra, hogy is működik a szabadban." A sötét barna szeme komoly. "Egy esetben, ha a rablást a Vatikán, Nick. Hogy vagy benne?


Úgy foglalta össze, hogy mi történt által eddig görény. Azt mondta, Gmu arról, hogy a dokumentumot, de nem tartalmazott. Ő hallgatott, komoran. Szeretném látni a rendőrségi fotókat, úgy döntöttem. "Jól nézd meg, hogy a személy nem sérült meg."


"Megnézzük ih együtt, Nick," mondta. "Küldtem egy férfi a Vatikánban, de nem talál semmit. Lehetséges, hogy tudunk együtt dolgozni ebben a kérdésben? "


"Talán," válaszoltam. "De nem hivatalosan. Azt szeretné, hogy az Interpol nem tudom, az oka, hogy a jelenléte."


Ő bólintott.


"Még valami," tettem hozzá. "Ha megtaláljuk a dokumentum, ez az enyém. Lehet, hogy nem is beszélve, hogy a létezés az egója, hogy a felettesei."


Tony gondoltam. "Jól van," mondta. "Érdekeltek vagyunk abban, hogy a Vatikán kincseket vissza, nem kell ásni a államtitok, az amerikai Kontinensen." A mosoly lassan visszatért az arcát. "Van egy olyan érzésem, hogy van egy vezető."


Ő vette ki a zsebéből, egy miniatűr kamera. Volt egy Minolta egy nagyon gyors kioldó, használt superpanchromatic film ez. "Azt hiszem, ez érdekes lesz," mondtam. "Milyen gyorsan lehet nyilvánul meg ?"


"Van egy kis sötét szobába,," Tony válaszolt. "Egy profi. Képesek leszünk nagyítás dél körül."


"Jó," mondtam. Elvette a zsebkendőt, majd bontakozott ki benne. "Aztán azt szeretném tudni, hogy hol az a darab agyag jött." Ki tudja deríteni?


"Ez egy kicsit nehezebb, amiko," hajolt előre, majd megvizsgálta a darab agyag. "Adok az egóm, hogy a vegyész. Bármi mást?'


- Jelenleg nem. Vessünk egy gyors pillantást a fotóalbumok ."


Mi több, mint egy órát nézi rendőrségi fotókat egy nagy szürke szoba tele bejelentés szekrények, asztalok, illetve a női eladók. Amikor befejeztük, nem ismerte fel egy arc az egész fotó archívum, hogy tudta.


"Biztos voltam benne, hogy ez a fickó ott lesz," mondtam. "Ha az ember látta, az volt, Júdás," Tony azt mondta, felteszi a legújabb albumról, a"biztosan nagyon óvatos, hogy a választott népét."


'Pontosan. De ez a rablás által elkövetett igazi szakemberek, az emberek általában ezt a szintet büntetett előéletű ."


Tony tegye a kezét a vállamra. "Mi fotók, valamint egy darab agyag," mondta. 'Gyerünk. Lesz egy jó ebéd, megszórjuk egy kis jó bor a délután, aztán menj vissza a napi munka frissül.


Úgy vigyorgott, majd bólintott. Az egyik dolog, amit mindig is szerettem Tony. Az ego pedig gondtalan viselkedése eredetiek voltak, de tudtam, hogy a mögött a nemtörődömség feküdt az intelligencia, ravasz, mint egy dedikált rendőr.


"Igazad van," mondtam. "Nem tehetünk semmit, amíg a fotókat kész."


Elmentünk a Mediterraneo Kávézó, valamint játszottam ezt a játékot a teraszon. Egyre melegebb most, hogy a felhők volt tiszta, de a szél még mindig erős. Tony ajánlás, mi sült hal. A főétel előzte meg a spagettit, majd fehér sajt. A fény fehér bor nagyon finom volt. Beszélgettünk a régi időkről, Tony tagadta, hogy a médiában egy lány, mindketten tudtuk. Nevettünk sokat, egy időre, a nyomás a múlt vasárnap enyhült, de ő képes volt arra, hogy pihenjen.


Több mint egy órával később visszatértünk az Interpol hivatal. A fotók fejlesztettek ki, bővített, hogy 18x24. Tony vette az ihs ki a mappát, majd átadta őket anélkül, hogy megnéztem volna őket.


"Jó munkát végeztek" - mondtam. "Nézd meg ezt!"


Megvizsgálta az első fotó. "Igen," mondta, " ez egy kép, tisztán látható. Nem hiszem, hogy valaha is láttam ilyet, Nick. Nagyon szokatlan.'


"Egyetértek, ez jó nekünk."


'Különösen. Majd csinálok még a kinyomtatott, majd válassza ki a típusú cipő ."


Beléptünk a sötét szobában, a labor asszisztens azonnal megígérte, hogy nem készíthet több másolatot a legjobb képeket. Aztán Tony került egy lista, cipő üzletek a városban, aztán az övé, egy pár telefont, hogy nézd meg a cipő gyártók. Volt egy tucat ihs egész Olaszország.


Míg Tony rendelt több ember, hogy látogassa meg cipő üzletek, visszatért a hotel kód jelentés a Sólyom. Én ego egy "postaládát", ahol az ego futár felveszi, majd küldje el a Zaciba. AX nem használja a telefont, még a beszéd átalakító, kivéve, ha egy sürgős üzenetet kellett szállítani. Én írtam a jelentést küldte Ego postafiók.


Amikor visszaértem a szobámba, találtam Tony kéri, hogy hívja őket.


"Találtunk egy gyártó," mondta. "Ez egy internetes cég az országban, hogy részt vesz a termelő egy ilyen terv. Jelenleg összeállít egy listát a kiskereskedők alapján a gyártó főkönyvek."


"Rendben," mondtam. "Ott leszek, mielőtt befejezi. Minden elismerésem a hatékonyságot ."


-


Amikor visszatért, hogy Tony Nyalogatja, estére már megtanulta, hogy a cipőgyár, a folyosón, a Milan volt az úgynevezett Új olasz Társadalom. A képviselő a Rím kapott csak kis mennyiségű cipőt a gyárak, illetve értékesített ih, hogy csak két üzlet a városban. Az odin körül, hogy ezekben a boltokban csődbe ment, egy évvel ezelőtt. Ennek következtében csak egy bolt a város szélén .


Miután vizsgálatot, kiderült, hogy a tulajdonos a boltban volt egy bizonyos Luigi Farnese.


"Most meg fogjuk találni az ego," mondtam. "Ez van, ha az ember megvette balett papucs a Rím."


"Talán," Tony mondta. "Úgy gondoljuk, hogy az általunk is feltárt, a darab agyag, amiko. A vegyész hiszi, Szicília.


"Hmm," mondtam. "Maffia".


-


Tony volt más dolgom, ezért taxival a boltba egyedül. Volt található, egy szűk utcában, egy Rím, egy új városrészek. Cipő, egyéb termékek értékesítése a bőr. Farnese, egy alacsony, kövér ember, egy keskeny bajuszos, nagyon hasznos volt.


"Három ügyfelek nemrég vettem ezeket a krepp-talpú cipő," mondta. "Írtam le ih nevek."


Neki, úgy nézett ki a neveket. Barzini. Aranchi. Pallotti. Nem mondtak nekem semmit.


Megkérdeztem. "Lemásolhatom a nevek?"


Persze; a estestvenno.'


Én még sosem csináltam, megköszönte az eladó, illetve balra.


A következő nap, Tony elvitt a rendőr-főkapitányságon, ahol az ego asszisztense lett volna, de az emu úgy döntött, hogy menjen át a terjedelmes fájlokat. Délben, megtaláltuk, amit akartunk. Rocco Barzini volt egy szabadrúgás. A lista öreg volt, a nen csak azért említettem, egy kisebb bűn. Egy órával később megtaláltuk az ego között a rendőrségi fotókat. Ez volt az az ember, aki lelőtte őt a Vatikánban .


Tony biztosított röviden a irattáros.


"A rendőrség még nem hallottam a Barzini jó ideje", mondta," de elvesztették az ego megjelenése."


"Nem tudják, hol van ő?"


"Azt mondják, nem."


"Nos, mi tudjuk, hogy ő volt Szicíliában a közelmúltban."


"Igen, drága, de ez a tudás nem segít nekünk. Szicília nagy szigeten egy hallgatag lakosság. Látni fogja, hogy nagyon nehéz lesz, hogy valaki beszélni Őt, vagy bárki mást." Egyetértettem vele. Aztán hirtelen azt hittem, a Gina, egy lány, aki nem csatlakozik a maffia. "Talán, "válaszoltam," találunk ki valamit a krepp - talpú barátom, itt a Rím."


6. fejezet


Elmentem megnézni Gina aznap este. Tudta, hogy jövök, de finom edu. A fő fogás volt scallopini alla Firenze, olvasztott sajttal a hús, meg a spenót. Először is ott volt a spagettit, majd a borjút, végül a sajtot, meg egy szép ajándékot. A vörös bor kitűnő volt.


"Minden olasz nők szakács, így is jól van?" - kérdezte tőle, mikor játszottunk egy játék, mint ez a padon.


Gina tette a karját körülöttem. "Nem mindenki körül őket," mondta,"de a legtöbb olasz nők." Ő húzta fel a lábait alatt, s a szoknyája felcsúszott a combjai, kiteszik a fehér fenék.


"Ők egy csomó dolog, hát," mondtam halkan.


Mosolygott, s könnyedén megcsókolta a nyakam. "Azt hittem, jön vissza, Nick," suttogta.


"Attól tartok, ez az üzlet" - mondtam bűnös tekintettel. "Legalábbis ez a fő cél, hogy ma este."


Ő rángatta a kezét. "Ez nem éppen hízelgő, ugye?" - mondta duzzogva.


Mosolygott rá, majd elővette a közelben. "Ez nagyon fontos, de ez nem jelenti azt, hogy nem akarom többé látni."


Elfordította az arcát, ő pedig megcsókolta a száját. Ő tette a karjait a nyakam köré. "Jobb a lábam," ő motyogta. Aztán eltörte ingyenes. "Milyen üzlet van akkor?" - kérdezte. "Azt hittem, hogy a külföldi szolgálat."


"Egy út", mondtam. Gina, nem tudom pontosan megmondani, hogy miért ő a Rím. De talán te tudsz nekem segíteni, ha az, amit elmondtál magadról, igaz."


Megcsókolta a fülcimpáját. 'Mi az?'


"Azt mondtad, tudod, az emberek az alvilágból."


Ő húzódni egy kicsit. "De te nem vagy a rendőrséget."


Az övé habozott. Aztán úgy döntött, hogy mondja hé, amennyire csak lehetséges. "Valamiért nem tudom megmagyarázni neked, Gina, "mondtam," nem érdekel, mi történt a Vatikáni Könyvtár néhány nappal ezelőtt."


Sötét szeme még nagyobb a szokásosnál.


"Á la diavolo ! Ön érdekelt abban, hogy a Vatikán rablás?


"Igen", mondtam.


'Ah. Nem tudom. Vannak bizonyos típusú bűncselekmények, hogy már nem kaphat információt. Ez olyan nagy bűn. Senki nem tud róla semmit."


"Nem várom el, hogy mondd el a bűncselekményt, vagy," - mondtam. "Azt reméltem, meséljen valaki."


A lány vállat vont. 'Ki ez az ember?'


"Ego neve Barzini," mondtam. "Rocco Barzini".


A lány egy pillanatig gondolkodott. Aztán azt mondta: "nem tudom, hogy ezt a nevet."


"Jól gondold meg, Gina," mondtam, megcsókolja a kezét. "Ez nagyon fontos nekem."


Egy pillanat múlva azt mondta, hogy " Nem, Nick, én nem ismerem ezt az embert."


Nagyot sóhajtott.


"A rendőrség magukat, nincsenek nyomok," folytatta. "Jobb lenne, ha ebben az ügyben a fejed körül."


Láttam, a gond, a szemében. "Gina" - mondtam," nem tudom."


A nő hátradőlt a kanapén, majd lerágta őt alsó ajak elgondolkodva. "Nos,"mondta lassan, hogy" ha nem tudom meggyőzni, hogy adja fel, tehetünk valamit."


Igen?'


"Van egy nő. Találkoztam vele, Rosa, egy barátom a kávézóból."


"Emlékszem, a Rózsa," mondtam.


"Ez a nő az övé egy bordélyban a Piazza Montecitorio. Tudja, hogy a Római bűnözők jobb, mint a testvérei. Lehet, hogy ő beszélni akar veled." A díjat.'


"Fizetek" - mondtam.


"Itt van, hogy menjen egyedül. Nem engedi, hogy a nők a házába, kivéve a csajokat, aki neki dolgozik."


"Láthatom őt ma este?"


"Majd nézd meg."


Elment a telefont, tárcsázott egy számot, majd szólt egy halk hang. Pár perccel később, letette, majd leült mellém a kanapéra.


"Rendben," mondta szomorúan. "Lehet, hogy ott tíz óra után.


Ő készen áll, hogy beszéljek veled. Nem említette a nevét, a keresett személyt. Attól tart, hogy a telefon néha kopogott a rendőrség."


"Köszönöm, Gina," mondtam. Megnézte az óráját. Már majdnem tíz óra van. "Akkor jobb, ha elmegyek" - mondtam.


"Van valami más is."


Igen?'


"Ahhoz, hogy a látogatás normális, találni a lányok körül, mielőtt beszélni Mrs Vasari."


Ő felemelte a mogorva álla vele mutatóujját. "Talán el tudom kerülni" - mondtam.


Úgy nézett ki, komolyan. "Ne játssz Mrs Vasari, Nick. Azt mondta, hé, fizetni fog a lány, hogy meg kell behajtani a pénzt."


'Majd én vigyázok rá.Nem volt kellemes gondolat, hogy elhagyja Gina, aztán lefekszem egy prostituálttal. "Ne félj, örökké. Úgy értem, a lány. Rose megnyugtatott, hogy Mrs Vasari nagyon szigorú arról, hogy az egészségét."


A keltem fel. "Ha minden rendben, akkor gyere vissza, miután beszéltem vele."


Úgy nézett rám könnyes szemekkel. "Nagyon örülnék neki," mondta.


Elvittem taxival a Piazza Montecitorio. A téren volt egy csúnya része a város, nem az esti séták. A ház nagyon öreg volt, egy viharvert homlokzat. Minden ablak világít, bár a földszinten a függöny el volt húzva, az ablakok felett volt zárva, így csak csíkok a sárga fény .


Mint a páncél keresztbe a járdán, látta, hogy egy férfi áll a következő tornácon. Nem nézett felém, de az önzés óvatos. Egy vékony, fiatal lány engedett be. Néhány ügyfelünk beköltözött a nagy nappali, ahol találkoztak a lányok; amíg vártam az előszobában, a nagy teremben, mind úgy tűnt, hogy tisztában legyenek a jelenléte.


Egy karcsú, középkorú nő, fekete hajú síkos egyenesen odajött hozzám. Megkérdeztem. "Mrs Vasari?"


Mosolygott, vékonyra. "Nem, őt Mrs Vasari. Szeretnél egy lány?


Nem tudta, hogyan reagáljon. "Igen."


Ahogy beléptünk a nappaliba, több nő nézett felénk. Egy fiatal, szőke nő odajött hozzánk. Volt rajta egy pár rövid, fekete bugyi, ami kitéve leginkább a combok, illetve a melleket. A névleges körülbelül tizennyolc; ő úgy érezte, még egy kis ártatlanság, hogy a szív alakú arcát. Megkért, olaszul, ha ő is lefoglal . A következtetés az volt, hogy ő is van olyan jó, vagy csak rossz, mint a többiek. Biccentett neki.


Mosolygott, majd megfogta a karját possessively. Mrs Vasari anyja elment, a lány megkérdezte, hogy szeretnék inni valamit, mielőtt felmentünk a szobájába. "Nem,"mondtam, hogy" menjünk fel az emeletre."


"Ah, te vagy, már alig várom, ugye?" Ő vezetett fel a lépcsőn, hogy egy szoba a földszinten.


Amint az ajtó becsukódott mögöttünk, elkezdett vetkőzni nekem. "Te magyar vagy, ugye?" Mary kapott sok Angolok ."


Hagyta, hogy lefusson egy darabig. Úgy tűnik, hé tetszett. Nem hoztam el a fegyvert, egy kockázatos lépés, de nem akartam, hogy vonzza a felesleges figyelmet, hogy ez a hely . Felemelte őt, hogy a szélén a vas-ágy, majd eltávolította a balett cipőt, nadrágot, míg Maria ügyesen kiszedte a vékony ruhát. Nem volt egy szép fiatal test, egy kis derék, feszes teljes mell. Volt egy zúzódást Nem bal combjába, nem kétséges maradt egy forró ügyfél.


"Tetszik Mary?" - kérdezte.


Ott állt az ágy mellett, majd felszállt a többi ruháját. "Igen, Maria, nagyon szép." Neki, mosolygott, meg is értettem .


Ült a padlón, a lábaim előtt, s ekkor a stroke a combom. "Nagyon szép vagy", mondta. Kezében ment fel a nemi szervem, s ott dolgozott. Hajolt előre, s megcsókolta a combom. Ő volt, emelte az ágy szélét költözött, a combom, hogy bújjunk össze egymás ellen.


Amikor belépett a szobába, csak arra tudott gondolni beszélt, hogy Mrs Vasari. De, mint Maria dolgozott, nagyon szakszerűen velem, az ébredés nőtt, mire kinyújtotta az ágyon, majd felhúzott a párnák alatt combja, az övé volt kész.


Tudta, hogy a szakma is. Pontosan tudta, hogy mit kell tennie, ha hoz nekem, hogy egy feszült helyzetben. Mikor vége volt, meg feküdtünk, a csipke, a gyűrött lepedőt, boldognak tűnt, hogy én fizikailag elégedett. Nem vártam mást. Mint nekem... Nos, ez volt az, amit én fizettem.


Rákérdeztem, hogy Mrs Vasari.


'Ah. Te vagy az egyetlen, aki beszélni akar Madame.


'Igen. El tudsz vinni őt?"


'Gyere velem.'


Ő vezetett egy második emeleti irodába mentünk le egy sötét folyosón egy hátsó szobába. Kopogott kétszer, majd amikor kinyitotta az övé, ő maradt.


"Beszélni akar az asszony?" a sötét hajú nő kérte.


Ő úgy nézett ki, mimmo nem a szobába. Volt lágyan megvilágított piros, illetve kék fény. A füstölő illata vetül az árnyék a folyosó végén .


"Igen, azt mondta, hogy ő akart látni engem," - mondtam.


"Gyere!", a nő azt mondta, félreállok.


Ő belépett a szobába, az illata, a Stahl volt fullasztó. Egy ábra a gazdag selyem reclined alacsony bahá ' í a vastag szőnyeggel borított szobában . Amikor jött, hogy nyalni neki, látta, hogy ő volt szokatlanul kövér nő. Hé, el kellett volna, hogy legalább hetven, de ő erősen tett fel, mint egy figyelmeztetés a korai hang, film. A karcsú, ráncos arca el volt takarva, a smink, a szeme fekete, a szemhéjak sötét kék . Pír kenték rá, zsíros arc, vörös rúzs kialakult egy hamis száját. Ez volt hatálya alá tartozó, egy narancssárga parókát. A vastag fehér kéz ragadt meg körülötte, selyem ruha, mint két elszáradt golyókat a tésztából, majd a bőr ujjai voltak díszített legalább egy tucat gyűrűk.


"Az, hogy Carter?" Én neveltem régi hang.


"Igen, hölgyem" - mondtam.


A helyettes tolt egy széket, hogy a kanapén, majd intett nekem, hogy üljek le. "Sajnálom, hogy a odorous dolgokat," - suttogta. "Madame furcsa test szag, ami azt maszkok tömjén."


Eladni bólintott is.


"Hagyd abba a suttogást, s lábujjhegyen," Mrs Vasari mondta a nő. "Magunkra hagyhatsz egy pillanatra."


"Igen, hölgyem." Fordult, aztán kisétált át a szobákat. "Jól nézel ki" Mrs Vasari-mondta az angol. "Nem baj, ha leveszem ezt a parókát? Nagyon meleg van."


"Persze, hogy nem," mondtam.


Ő falja a ráncos ajkait, majd eltávolította a narancssárga parókát a fejéről. Volt, majdnem kopasz, a tufts a fehér haj lóg ki itt is, ott is. Parókát visel, ő volt a legbizarrabb nő, akit valaha láttam. Nélküle paróka, volt egy karikatúra, egy szomorú, öreg nő. Elég furcsa, de szerettem.


"Rendben," mondta egy öregember rideg hang. "Megértem, hogy jöttem, hogy megkérjem az információk." A beszélgetést tartott, Nem lélegzete is elállt.


"A dell, asszonyom" - mondtam.


"Hívj, Nellie."


"Nelli?" Megkértem, incredulously.


"Apám angol volt, egy tengerész. Annak ellenére, hogy az olasz anyák tiltakozások, ragaszkodott hozzá, hogy megadja nekem a nevét Nelly."


Ő ráncos a vékony, festett ajkak, a groteszk mosoly. "Megbízna, hogy én egy nagyon vonzó nő?"


'Persze."Őt abban a reményben, hogy a hangja barátságos.


"Amikor tizenhét éves voltam, én is kaptam egy ajánlatot a Velencei nemesség," úgy lebegett. "Ő nem volt hajlandó. Látod, a szálloda több mint egy gyógyfürdő házasság.


Nem mondtam semmit, mert nem tudom, mit mondjak.


"Amikor ő alapította ezt a házat, ő volt a házigazdája néhány legelőkelőbb emberek Európában, Carter. A lány tudta, hogy a politikusok, magas rangú tisztviselők. A neve egy bizonyos miniszter volt ismert, egész Olaszország . Soha nem feküdtem le a lányok. Nézte őket, vetkőzzön le, majd megkérdezte ih, hogy a meztelen előtte, miközben ő játszott magát. Soha nem tudhatod, mit minden ember vágyai vannak ."


Volt már fuldoklik, hogy ez a beszélgetés. "Később", mondta, " az alvilág gyakran jönnek ide. Maffia, meg a többiek. Ih ismerte őt végig, Carter. Azt mondták, egy csomó dolgot, de soha nem adtam el információ az emberek tetszett."


A bűz a szobában lógott, akár az orrába. A ráncos maszk folytatódott. "Azért jöttél, hogy kérdezz egy ember."


"Igen."


'Ego neve?'


"Rocco Barzini".


A szeme bámult rám egy hosszú időn át a ráncos bőr, aztán visszatért az arcomra. "Tudom, hogy az ego . Milyen információra van szó? '


"Meg tudná mondani, hol találom az ego?"


"Talán," egy rekedt hangon válaszolt. "Ha az információ egy csomó pénzt ér neked."


"Van pénz", mondtam.


"Húsz ezer lírát?"


Az övé habozott. Volt egy csomó pénzt, de volt egy olyan érzésem, hogy nem tudtam alkudni Nelly Vasari.


"Jó."


"Van ez veled?"


Elérte egy percet vett ki egy köteg líra, számoltuk ki húszezer, majd átadta a pénzt, hogy Nellie. Ő vette fel, az ego, valamint jelezni újra vele ügyetlen öreg ujjak. Amikor végzett, ő tartotta a törvényt, hogy a szemét vizsgálták a gravírozás, szerkezetét a papír.


Megkérdeztem. "Elégedett?"


"Az ember nem lehet elég óvatos a munka," mondta, " még akkor is, amikor szemben az Amerikaiak. De nincs semmi baj a pénz, akkor majd én elmondok mindent, amit tudok erről a parazita Rocco Barzini.


Ő ficánkolt, a faragott keleti szék mellé a kanapéra, a puha a hús, a vállán imbolygott ide-oda.


"Barzini jött ide. Volt egy kis tolvaj, aki rosszul bántak a lányok. Börtönben volt. Általában lakik, illetve dolgozik a Rím, de néha eltűnik több éve. Töltött egy kis időt, Nápolyban, ahol ő lett érdekel, prostitúció, drog. Nemrég tért vissza Rómába, egy ember, akinek a neve talán tudják-Giovanni mozgás, farrelli."


"Nem hiszem el," mondtam. De eszembe jutott a neve, mintegy Gina történet.


"Minden rendőr a Rím tudja, hogy ez a név, Carter. Ő egy gazdag ember, több jogos érdekeit. A legjövedelmezőbb a sikeres fejlődés, építőipari cég Makelaardij Farelli . De e mögött tisztes homlokzat, Signor mozgás, farrelli vezetője az alvilág, a kábítószer-kereskedő, illetve egyéb illegális vállalkozások. Köze van egy gengszter, Carter, a neve pedig csatlakozik egy művészeti lopás történt Velencében egy évvel ezelőtt.


"Érdekes" - motyogta.


"Amikor Rocco Barzini visszatért Rómába, volt mozgás, farrelli testőr."


Hűséges. Pedig Farrelly él a Rím?


"Signor mozgás, farrelli sok residences," úgy lebegett. "Van egy hely a városban, de szinte soha nincs. Van egy villa északra, a Rím, valamint egy lakosztály a hotel Capri, ami az övé . Ez szinte mindig a Capri-az évnek ebben a szakában.


Felvette az üveget, aztán permetezzük egy illatos szag a szobában. A folyékony készült, a hajam nedvesen fénylik a lágy fény. Hogy szippantott az édes illat, orrlyukak kitágulnak, majd hevesen köhögött.


Megkérdeztem. "Jól vagy?"


"Igen, igen", mondta. "Jól van, fiatalember."


"Hiszel abban, hogy Barzini, s mozgás, farrelli lehet ebben a hotel Capri?"


"A legvalószínűbb, Carter. A hotel nevű Caesar Augustus található a sziget közepén ."


"Nagyon segítőkész vagy."


"Mindig érték egy ember a pénzért." A festett, bőrszerű szája mosolygott wryly.


Ő felállt, hogy elhagyja.


"Meg kell fizetni, tizenöt ezer lírát a lány," Mrs Vasari elpatkolt. "Tudod fizetni az alján. Aztán gyere vissza, Carter.


"Köszönöm," mondtam.


A folyosón, vettem egy mély levegőt belőle. A földszinten fizetett, a sötét hajú nő volt egy rövid maradj Maria, majd balra. Kint, a friss levegőn volt, sosem volt ilyen jó.


Azt mondta, hogy találok egy taxit, a körúton egy kicsit messzebb van, így jártam, ugyanabba az irányba. Volt egy fülledt este, egy kellemes estét. De félúton a következő blokk, bozontos hallottam. Megfordult, látta, hogy két ember közeledik gyorsan .


Nem volt okunk feltételezni, hogy nem volt veszélyben, de ahogy közeledtek, a teste feszül a nyögött ház. Ők lelassult. Egy körbe őket, mimmo nekem, a másik mellettük. Akkor az ember, aki meghalt, mimmo megfordult, majd vágjuk ki . Felismertem az arcát láttam Nelly Vasari háza.


"Firth Mar!" - mondta, állíthat meg jelentősen.


Nem volt más választásom. Azt mondta,, " Mi történt?" . "Hofretta!"


Siettem.


"Mit beszélsz, hogy Mrs Vasari kapcsolatban?" Egy másik, kevésbé izmos ember kérdezte az angol.


Nézett a férfi téren, pock-jelölt arca, majd hirtelen úgy érezte, meztelen nélkül luger, vagy egy pár tűsarkú.


"Ő egy régi barátom."


A nagy ember morgott. Még soha nem voltam ott, Signor.


A meglökte. 'Menj arrébb!'


"Nem, amíg nem mondod, amit mondasz, hogy Madame" - mondta.


"Már mondtam, hogy az. Volt egy megújulás, egy régi barátság ." A hotel át mimmo őket.


Egy izmos férfi verte be a fejét. Leesett a társa, aki hagyta, hogy az öklét adja meg az életem. A kombináció a két ütés kiütött egy pillanatra . Megütötte a ház keményen, lihegte, mint egy hal . Láttam egy másik ököl jött rám, de próbáltam kikerülni, de egy gyors pofon az arcomra. Pillanatokkal később voltam megragadott hátulról. A himlő-jelölt arcát költözött előttem.


"Mondd meg nekünk ezt a beszélgetést, hogy" bekattant.


'Menj a pokolba. Én felnyögött.


Egy ököl csapódott a mellkasom. Mielőtt tudott felépülni a csapást, az első két találat érte az arcát. Neki, úgy éreztem, a fejem tilt az oldalon. Ezek a gengszterek is tudtam a dolgot. Valószínűleg nem is kell semmit csinálni, mint a férfiak tetszett volna neki, de ez nem sokat számít, abban a pillanatban.


"Hagyd abba," dörmögte. Láttam, hogy a flash egy pengét, majd a stiletto tartott az orrom előtt.


"Mondd ki, vagy elvágom a torkod!"


Tudott lélegezni. "Rendben," mondtam. "Majd én." A kés nem tűnt el, de úgy maradt mozdulatlanul.


Most már visszanyerte az erejét. A keskeny penge, a kés volt, csak három centire a bal szemét. Tudhattam volna, hogy nagyon jól, hogy mit csinálok.


"Arról beszéltünk, hogy a slam üzleti hogy feltárta," mondtam még mindig lihegve. Költözött a jobb lábát, így volt, az ego terpesztett mancsok . "Mrs Vasari cég?" "Mi van?" kérdezte gyanúsan. "Miért?"


A másik ember fogta a kezem egy kicsit kevésbé szorosan.


"Igen", mondtam, üdítő magam a cselekvésre. "Látod, egy hotelbe, kértem, hogy nyissa ki a házat, a Milan."


'Melyik? Mrs Vasari soha..."


Ő húzta a hatalmas ember előre, egy lépés vezetett a jobb térd erősen a herezacskó. Ego arca eltorzult. Eldobta a stiletto az utcán. Mikor tettem le a lábam, ráléptem a zömök ember lábfej, a jobb lábammal . Üvöltött, majd az ego hatalma meggyengült. Én rácsaptam a bal könyökét bele az ego bordák, amilyen erősen csak tudtam. Hallottam a reccsenést. Üvöltött, esett az oldalon, s a falhoz csapódott mögöttünk.


A másik ütni. Ő blokkolta egy balkezes ütés, majd visszatért a helyes. Amint leesett a földre, elérte a stiletto, de csúszott be a sötétség. Akkor úgy érezte, hogy egy csapással a hátán. A nagyfiú feszül nyögés, aztán megint rám támadt. Egy ego ököl csapódott a fejem, majd térdre esett. Leesett az oldalán. Nehéz boot pofon vágott át az arcán. Ütöttem, a tenyeremet, s elrepült.


Amikor berúgták az oldal, én hangosan felnyögött. Elérte ki a boot, de lemaradt. Az izmos férfi felállt megint .


"Basta cosi!" - mondta. Úgy döntött, hogy elhagyja.


Az ego társ sietett utána, eltűnt a sarkon. A nehéz sel. Úgy éreztem, mintha én lettem volna át egy óriási húsdaráló. Nekem is volt ilyen súlyos fájdalom a testem, hogy lehetetlen volt megmondani, melyik terület volt a sérült. Felemelte a kezét, az arcát. Ez volt a nagy kupleráj.


Ő nekidőlt a ház pár percre, remélve, hogy a fájdalom alábbhagy. Az övé volt túl optimista. Botlott le a sötét utcán több száz métert, s végül elérte a boulevard-on. Ahogy ő mondta, a taxi hamar megérkezett. Ego hívta, majd bement.


"Mi á la diavolo !?" a sofőr kiáltott fel, amikor meglátta az arcom.


Ő adta gmu Gina Romano címét. Hajtott gyorsan, hogy velem, a taxi, amint lehetséges. Ment fel a lépcsőn, majd becsapta Gina ajtót. Amikor kinyitotta, a szeme kitágult, a sokk.


"Dia mio!" kiáltott fel.


7. fejezet


Az alkar volt nehéz, a szám kiszáradt. Megpróbált talpra állni. Csak arra emlékeztem, miután találkozott Gina volt, hogy sikerült Hawke-ot, a hang converter, hogy megtudják . Azt mondta, hogy hívjon vissza reggel. Megmozdította a lábát. Érezte, hogy a másik test a lepedő alatt . Ő vezette a kezét a lágy hullámok az élet, kell a meleg hely, ahol a combja találkoztam. Gina felém fordult. Bal melle csiszolt az oldalon, úgy éreztem, hogy a mellbimbó dia mimmo nekem. Elérte a lepedő alatt, majd megérintette a puha, meleg szőre . Próbáltam figyelmen kívül hagyni azt a fájdalmat, köpött a másik oldalára, szorította a kemény, kerek fenék.


"Nem," mondta, még mindig közeledik a szeme.


A lány odabújt a testem, csomagolva karja körül a derekát. Akkor engedte ki egy másik hang, s a szemét kinyitotta, villogó.


'Becenevet? Biztos, hogy jobban érzed magad?


Ő húzta a csípőjét nekem, ő akasztott a karját a vállam fölött. A melle feszül a csupasz mellkasán.


"Nem sok" én motyogta. "De azt hiszem, a helyzet javulni fog a közeljövőben."


Ő elváltak a telt ajkak. A frissen kikelt nyelv volt, meleg, édes. A csípőjét visszapattant finoman ellenem. A csókot tett minket, zihál. Gina lendült a jobb csípő felett a csípőm, de a testem fáj megfeledkeztek a rohanás, hogy megragadta minket, mint az övé, megfordult, felemelte a testét, hogy a push. Önként jött hozzám, s egyszerre jutottunk a csúcsra.


Aztán a pad nyomja meg a vissza pihenni. Gina feküdt mellettem, néztem a plafont. Végül felemelte a kezét, majd óvatosan megérintette a seb felett, a bal szem pedig a jobb arcán. Száraz, de az egész oldalon, az arcod fáj . Valami csoda folytán, a fogai úgy tűnt, hogy még mindig ott van. Ő húzta le a lapot, s látta, hogy egy pár zúzódásokat a testén.


"Úgy bántak velem, hát," mondtam, " de kétlem, hogy képes lesz arra, hogy olyan simán ma reggel."


"Szegény fiú" Gina doromboltál halkan. Teszi a kezét a derekamon.


"Remélem, nem zavarja, Nelly Vasari," mondtam.


"Nem fognak csinálni, Nick. Nem sok befolyásos barátai vannak ."


"Azt hittem, a Szicíliaiak," mondtam. "Bár nincs közvetlen kapcsolat, már Barzini, vagy mozgás, farrelli már hallottam."


.


"Nick," Gina azt mondta, fordult velem szembe. "Lesz Capri?"


Megkérdeztem. "Miért akarod tudni?"


"Amikor azt mondtad, a részvétel a lopás tegnap este, lehet, hogy nem tudtál róla, de kényszerített, hogy segít neked," mondta. "De én tudok segíteni. Te is bízol bennem teljesen, most, hogy már bennem egy ideje. Nem tudom, ez a Farrelly fickó. Emlékszel, mikor azt mondta, hogy én voltam az ego szerető. Tudom, hogy neki ego minden, ego, id, ego, szokások. Én lehet, hogy hasznára."


Megkérdeztem. "Mióta ... a Farrelly?"


Kerülte a tekintetemet. 'Pár hónappal. Vett nekem egy csomó dolgot, de az ego kegyetlenség elviselhetetlen volt számomra."


"Hogyan lehetek biztos abban, hogy akkor most segíts ellene?" Neki, úgy érezte, tovább.


Ő szűkült a szeme. "Utálom a Farrelly, Nick. Esküszöm, hogy bízhatsz bennem.


Neki, gondoltam, majd úgy döntött, hogy próbálja ki. "Rendben," mondtam, " elviszem Capri. A másik az Interpol rendőr velünk jön."


"Hozz egy rendőr?"


"Igen." Megállt. "Farrelly rabolták ki a Vatikán, Nick?"


"Jó esély van arra, hogy."


"De miért kellene a kormány érdekel?" Nézett, Nem elgondolkodva. "A rablás során, valami tartozó hogy a kormány ellopták. Nem kell tudni, hogy Jin többé. Ne kérdezd meg újra."


"Rendben van, Nick."


Megcsörrent a telefon. Gina felkelt, elment a másik végén a szobában, majd felvette a telefont. A meztelen testét még mindig úgy nézett ki, vonzó. Egy pillanattal később megfordult . 'Ez az ön számára.


Volt, hogy Sólyom. Ő volt az.


"Ki a fene volt ez a szabó?" ordított át mérföld óceán.


Az övé, ő kuncogott, annak ellenére, hogy a nehéz, beteges arca. "Ó, egy lány" - mondtam ártatlanul.


"Igen, a szabó, a lány!"


"Rendben," mondtam. "Csak tedd a béreket."


"Milyen mértékben?" A hangja úgy hangzott, savanyú.


"Tudod, én soha nem kell fizetned," mondtam. "Felvettem Gina ideiglenes jelleggel. Csatlakozik a forrás, fontos információ, hogy beszéltem veled.


"Amíg te tudod, mit csinálsz!" Elhallgatott, hogy megtalálja a szarkazmus, " remélem, jó volt az este, Nick."


Ego szándékai egyértelműek voltak, de az övé maradt mozdulatlan. "Ó, igen, uram. Neki, sokkal jobban érzem magam.'


"Nézd, jól vagy? Úgy hangzott, egy kis verte meg tegnap este.


"Jól vagyok," mondtam.


"Van felül Júdás fájlokat, "folytatta," de van egy hírem a számodra. Farrelly neve megjelent Júdás fájl több évvel ezelőtt. Ellopta egy kormányzati dokumentumokat Angliában. Farrelly, nagy fiú. Vagy egy gengszter vagy szoros szálak fűzik őket."


'Igen. Mint az a fickó, aki biztosítja a munkaerőt, berendezés rablás Júdás kidolgozott."


"Egy szavazás, hogy mi jött, Nick. Azt hiszem, jobb, ha megy, hogy Capri.


"Repülök, hogy Nápoly később."


Jó. Majd értesíts. Ebben az esetben lehet nagyobb, mint gondolnánk ."


'Pontosan.'


"Próbálj meg aludni éjszaka."


Mosolygott rá. Tudta, hogy Sólyom mosolygott is, a vékony arcát. "Igen, persze," mondtam.


-


Később, hogy reggel elmentem az Interpol hivatal, valamint tájékoztatta Tony Benedetto a legújabb fejleményekről. Volt egy szilárd fájl a Farrelly. Van egy utalás, hogy "Mr" A dátum későbbi, mint meghatározása AX.


"Júda, majd Farrelly úgy tűnik, hogy jó barátok", Tony mondta.


"Mint a Farrelly, azt nem tudom." "De senki nem Zsidó még. Csak fenntartja könyörtelen üzleti kapcsolatok." Megnéztem a mappát a fájlok. "Júdás, nem éppen emberi, látod, elvesztette a kezét egy baleset, amikor fiatal volt, ő pedig mesterséges kezét, hogy nézel ki, mint hús-vér, de az alatt a 'bőr' tömör acélból. Ezek a kezek szimbolizálja az ember. Majdnem megölt engem egyszer.


"Majd imádkozunk, hogy nincs még egy esélyt," Tony mondta.


"Készen állsz, hogy Capri?"


'Igen . "Mikor indul a gép?"


'Négy órakor. Mi lesz Nápolyban egy óra múlva, a szigeten, a kora esti órákban."


Volt még világos van, amikor elvittük a sikló vonat a város Capri, a hó-fehér sziget áztatta a virágok. A sziget olyan kicsi volt, hogy a kobalt-kék tenger látható szinte bárhol a városban. A keskeny, kanyargós macskaköves utcákon volt számtalan lépcsők vezetnek fel-le, hogy más szinteken. A turisták tele a kis tér közepén ültem, ittam cinzano, naplementekor. Két sarokra a téren volt a Caesar Augustus Hotel, egy nagy, szép épület, egy bougainvillea fa, a bejárat felett.


"A hang az egész," Gina azt mondta, ahogy ott állt előtte. "A suite Farrelly él, a harmadik emeleti társalgó. Látod, az erkély, innen. Amikor Farrelly van, van két testőrt, de csak egy körül őket. A második elbújik, ha idegenek jönnek látogatóba . A kis szoba mellett a nappaliban egy fém szék, hogy mindig zárva van. Lehet, hogy valami fontos ebben." Aztán megkérdezte: "Mit fogsz csinálni, ha Farrelly megérkezik?"


"Tartsd meg az emberek egy titkos, ameddig csak lehetséges" - válaszoltam. "Mi megismerhetik a földet vagy házat a szigeten. Természetesen az övé, remélem Ego nincs, mert nincs elég bizonyíték ellene, hogy letartóztassa. Júdás a megfelelő személy a számomra. Remélem, van, amit keresek." Aztán: "nem lehet felmenni."


"Miért nem, Nick? Tudok várni vele a folyosón, amíg kér."


"Nem, ez túl veszélyes. Megy a kávézó a téren egy italra."


"Oké," Gina azt mondta, csalódott.


"Ha nem hallja tőlünk egy órán belül, kérem, foglaljon egy szobát a Paradiso Hotel."


'Majd én megcsinálom. A lány vállat vont, majd elindultam felé a téren.


Tony elmosolyodott, majd megrázta a fejét. "Jó informátor, amiko," kacsintott rám.


"Látnod kellett volna, Nelly Vasari," mondtam.


Szembesülnek azzal a helyzettel, mint a Tony voltunk, játszottunk érintéssel . Ez olyan, mint a sakk, mert miután az első két vagy három kapcsolja lépésekben, sok lehetőségeket. Ezért elmentünk a lakás nagyon előzetes elképzeléseket. Kopogtunk, remélve, hogy nem lesz válasz . De kinyílt az ajtó, s láttuk, hogy egy lány állt ott . Nem volt platina szőke haj, rózsaszín rúzsfolt a teltebb ajkak. A virágos mintás ház kabát, lazán buttoned a derék, a provokatív divat, nem elrejteni érzéki görbék. Nyilvánvaló volt, hogy ő is meztelen volt a kabát alatt. A hosszú, formás combjai, telt keblek lestem csábítóan a sarkon, minden nehéz tettét. Abból ítélve, a rekedt mutterings pedig bizonytalan lépteit, olyan volt, mint egyértelmű, hogy Jaj, nem kell a itallal a kezében. "Az Úr Farrelly itt?" Tony kérdezte.


"Nem,"mondta a Skandináv-magyar ékezetes," Mr Farrelly nincs itt." Ő nekidőlt a falnak, a redők a pongyolája elváltak még tovább.


"Sajnálom," mondtam, próbáltam nem ránézni érzéki test, " már hosszú utat látni. Beszélhetünk Hema megint?"


"Nekem elmondhatod, főnök" - mondta kuncogva. "Ő itt is, mint mindig, egyedül." Teszi a kezét az ajtó, ajtófélfa, mint ha ő fog tépni a ruhát le teljesen. Tony rám nézett, mosolygott egy kicsit. "Boldogok vagyunk, hogy fogadja el a meghívást, signora."


Ő intett nekünk, aztán becsapta az ajtót mögötte. A szobában volt, gazdagon berendezett, de tisztaság volt, egyértelműen nem az erős oldala. Üres üvegek, hamutartó tele, félig üres poharat mindenütt ott voltak, s a vastag szőnyeg volt szétszórva újságok, illusztrált folyóiratok.


Egy hétköznapi gesztus, a lány intett nekünk, hogy üljön le. 'Kérsz valamit inni?' kuncogott részegen. Megrázta a fejét, s a szája hajlott frusztráció . "Balszerencse", mondta.


A szőke megbotlott a padon, szemben a két szék Tony volt ül. Egy hangos, valamint agonized sóhaj, esett vissza a kanapéra, majd a laza csomót rá öv kioldódott, így szinte semmit sem mutatni neki, érett test. Nem kétséges, szemtől szemben álltunk a Farrelly szeretője. 'Mit akarsz?'Mi ez?' kérdezte. "Nekem elmondhatod. Giovanni tartja a kapcsolatot mindent." A szavai még mindig úgy hangzott, kénytelen, de nem volt olyan részeg, mint azt eredetileg gondoltam.


Amikor Tony kifejtette, hogy meg akarjuk venni a villák a szigeten, az övé, megfordult, nézett be a kis szomszédos szobában Gina említette. Onnan, ahol ültem, láttam, hogy egy fém szék, egy telefon a sarokban.


"Nagyon kevés villa eladó in Capri" - mondta a szőke, aki csak bemutatkozott, mint Herta, " ha valaki elad valamit, hanem egy nagyon magas ár. Uraim, más drága Zhirinovsky a dolgokat? Az utolsó szó volt, hogy adott egy tippet..


"A dell," Tony azt mondta, mosolygott, Hé. Köszörülte a torkát. "Herta, látom, a telefon a másik szobában. Lehet, barátom, hívja a hotel? '


Tony rossz szemmel nézik.


"Természetesen," mondta egy rekedt hang. "Én lesz a szent." Felállt a kanapéról, majd a köpeny lecsúszott a lába egy pillanatra, felfedve a sápadt háromszög.


Amikor bement a másik szobába, hogy kapcsolja be a szentek, Tony emelt szemöldökkel. Aztán mikor meghalt, mimmo nem menni egy másik szobába, vitte ego kezét.


Neki, látta, hogy ölelgette, csupasz jobb mellét. Ő intett oda-vissza, majd elmosolyodott. Tony lépett be a szobába, majd becsukta az ajtót. Gerta jött át, hogy a szék, s ott állt mellettem, ráteszi a kezét a vállamon: "jóképű férfi vagy," mondta.


Neki, nézett, nem. "Köszönöm," mondtam. "Mondd meg nekem, Gerta, Mr. Farrelly készült új üzleti barátok mostanában?" Hallottam, van egy új partner." Visszatért a kanapén egy itallal a kezében. "Giovanni mindig új arcokat," mondta lassan. "De csak beszélj arról, Giovanni?" Az apjával nem csak itt, a semmi közepén üzlet, ugye?


"Persze, hogy nagyon vendégszerető," a szolga megállt neki, remélve, hogy Tony elfoglalt volt keresés a széket.


"Tudod, az emberek, mint neki. Ez mindig is így volt. Van, amit akarnak. Én sokkolni?


"Egyáltalán nem," mondtam. Mi volt Tony keres ott?


A nagy munka. Örülök, hogy nem a sokk. Akkor te olyan vagy, mint neki. Tudod megragadni az alkalmat, mikor jön, nem?


"Igen," - mondtam, gondoltam a szomszéd szobában.


Herta tedd le a poharat, majd lustán nyúlt a kanapén. Ő véletlenül kigombolta a köpenyét, mint Tony lépett.


"Benissima !" mondta halkan.


Herta nem nézett minket. "Tudom, mit akarsz" - mondta egy rekedt hang. "Meg tudod csinálni. Minden viszont, vagy mindkettő egyszerre. Minden rendben, nem mondom Giovanni.


Tony állt előtte, nézi a meztelen testét. "Nick" - mondta keresztül szájszárazság, hogy " talán van még néhány perc, oké?"


"Istenem, nem, Tony."


"Akkor menj el. Később találkozunk."'


"Tony, mindjárt!"


Tony nézett a kanapén, majd felém fordult. "Könnyű neked, amikor egy lány vár, négyzet." Most már ideges volt, de egy kicsit dühös. Nem nekem, de a helyzet. Tudta, hogy igazam volt.


"Tégy, amit akarsz" - mondtam, " de adja át az információt a telefon."


Ego arca megváltozott. "Sajnálom, Nick. Igazad van. Vett egy utolsó, hosszú pillantást Hertha, akkor lett aztán ment az ajtó felé.


"Sajnálom, drágám," mondta a meztelen lány. "Nem az idő vagy a hely."


Herta nézett rám egy kicsit zavartan. "Nem akarsz lefeküdni velem?"


"Te vagy a legkívánatosabb nő a szigeten" - mondtam, " de a barátom, de sürgős elintéznivalóm."


Tony csendes volt, miközben mi voltunk a liftben. Ahogy beléptünk a hallba, azt mondtam neki: "Nézd ezt az utat, amiko. Nem lehet probléma ."


Tony nevetett. 'Azt hiszem, egy hideg zuhany, a hotel ...'


Megkérdeztem. "Mi van?"


'Nézd. Ez az ember. Ez Farrelly.


Egy magas, sötét hajú férfi a negyvenes belépett az előcsarnokba egy másik sráccal. Gondosan megvizsgálta ego, szóval, hogy ő is megtudja, majd legközelebb. Akkor neki, úgy nézett a másik férfi zavarban egy botot, s úgy érezte, ego. Barzini volt, aki lelőtte a comb egy rablás során a Vatikánban . Ahogy a két férfi közeledett a legközelebbi számláló , a férje lett az újság számláló, így Őt nem látta az arcom.


"Én még nem kértek még?" Farrelly kérdezte a portás.


"Nem, Signor Mozgás, Farrelli."


'Kiváló. Küldj élelmiszer-három. Mondjuk tagliatelle alla bolgnese.


"Majd én gondoskodom róla, Uram mozgás, farrelli."


Mozgás, farrelli, valamint Barzini ment a lift anélkül, hogy észrevette volna minket. Barzini jött rosszul. Néhány pillanattal később, a lift ajtó bezárult mögöttük.


"Ego balett papucs," mondtam.


"A Barzini?"


'Igen. Ez egy krepp talp.


Az úton vissza a térre, Tony elővett egy darab papírt a zsebéből. "Kinyitottam ezt a széket a praktikus lock pick találtam két érdekes dolgot. Volt egy notebook Júdás címe. Én hallgattam meg. Ez megerősíti a második bizonyítékot talált a Vatikánban."


Neki, megnézte a papírt. Volt, firkált: "Rangidős. Jude, San Marco Behozatal Keresztül Sachetti, Pancino, Szicília " .


"Természetesen," mondtam. "Júdás központja a Zala Szicíliában, szóval valószínűleg, ahol ő bérelte fel a banditák."


"Ez azt jelenti, hogy az érdekek is változó van. Ha az ellopott tárgyak a Szicília, az ügy megoldódik, amikor megtaláljuk ih.


"Természetesen," mondtam, " bár a feladat nem lesz olyan könnyű, hogy teljes. Nem, ha Júdás talált a dokumentum a váza . "


"Viszont a papír felett," Amiko Toni folytatta: "aztán el tudja olvasni, amit lemásoltam." Ez volt írva a füzetbe. Jelent ez valamit?


Elhallgatott, a fény alatt, a hotel kis veranda, majd megvizsgálni, Tony kézírása. Olvastam: "Leonardo rakomány", valamint a dátumot.


"Ez valószínűleg utalás lopott holmi," Tony azt mondta , " meg Leonardo lehet a gyűjtő vásárol ih."


'Lehet.'


Valamit a megjegyzés felkeltette az érdeklődésemet. Ha csak egy számít, a szállító lopott árut, ez nem az én dolgom volt, mivel biztos voltam benne, hogy a váza volt, azt jelentette, hogy Júdás magángyűjtemény. De volt egy olyan érzésem, hogy valamiért az az időszak volt, egy igazi jelentését - nekem több, mint bárki másnak !


8. fejezet


48 óra után, megérkeztünk Szicíliában. A sziget kopár, sziklás, a sivár, de festői kilátás. Körbejártunk, az első falu, s úgy találta, hogy a lakosság arról, hogy a leírt útikönyvek. A férfiak sem morgott értelmetlen válaszokat a kérdésekre, vagy figyelmen kívül hagyni minket teljesen. A nő eltűnt, amikor megérkeztünk a helyszínre. Végül Tony kérdezte az öreg, hogy mondja meg, hol a Via Sachetti hall volt. Kiderült, hogy egy hosszú út, sziklás, egyenetlen, ami egy másik patak a szigeten. Megtudtuk, hogy a cég San Marco Behozatal zárva volt elég régen, bár megvette egy külföldi. A régi ember, az épület volt dőlve egy szikláról, kilátással a tengerre.


Tudtuk, hogy a ház kétségtelenül lenne, őrzött, szóval, ha taxival ott, feltéve, hogy találunk egy taxi a faluban, akkor azonnal problémák. Ezért úgy döntöttünk, hogy megközelítés Júdás búvóhelye a másik oldalról, hajóval.


Másnap reggel, érkezés után, felvettünk egy halászhajó, majd eljutottak arra a helyre, ahol a black rock tornyosult majdnem két száz méterrel felettünk. A táncoló hajó, a szikla szinte függőleges. Teszünk egy kis fehér hajó egy keskeny tengerparti lábánál egy szikláról.


"Talán jobb lett volna az út, a másik egy,," Tony kitalálta, dönthető hátra a fejét, hogy tanulmányozza a rock felettünk. "Azt hiszem, ez egy nagyon nehéz mászni."


Gina ült mellettünk a sötét homok, a szőke haj imbolygott, mint egy sörény a szél. "Nick, "mondta," csak mászni a sziklák mezítláb."


"Nem zavarja semmi" - mondtam. "Itt maradsz, hogy őrt a hajó."


"Nem," mondta. Megfordult, hogy Tony. Felemelte a vállát.


"Nem tiltakozások," mondtam. "Több értékes számunkra, mint ha akart mászni a sziklán. Ha lövést hallasz, várjon 15 percet. Ha nam Odin nem jelenik meg körülöttünk, hagyja hajóval. Értem?"'


"Igen," mondta mogorván. Egy negyed óra.'


"Rendben," mondtam, majd elmosolyodott. "Vigyázz a hajó gondosan. A közeljövőben, lehet, hogy ez az egyetlen lehetőség. Mi lesz egy óra múlva."


Elindultunk Gina a hajó kezdett mászni. Mi voltunk rajta fény, surci, valamint gumi talpú csizma, hogy vettünk a falu, Tony volt egy tekercs kötelet akasztott a vállára. Nem volt hegymászás kampó lóg a biztonsági öv.


Volt egy keskeny párkányon a bázison a szikláról. Mi az utat választottam, hogy a led-onnan. A páncél van rajta, keresi a csúszós foltok felé ih, hogy Tony. Az ego-komor arckifejezése alapján elmondhatom, hogy az ego dolgozik az Interpol általában más volt. Az a tény, hogy Toni ritkán kellett elhagynia, civilizáció . Kíváncsi voltam, hogy mennyi az Interpol fizet ahhoz képest, hogy AX.


Ez csak néhány percig tartott, míg elérjük a közepén a szikláról, de egyébként érezhetően lassabb. Az ösvény gyakorlatilag eltűnt, meg kellett találnunk kezét, lábát támogatást a hasadékok. Ez egy kockázatos üzlet. Már olyan magasan voltak, hogy ha leesett, akkor nehéz megmondani, mi fog történni velünk. De mikor voltunk körülbelül harminc láb alul, felül, Tony megcsúszott egy laza rock, elvesztette az egyensúlyát, majd zuhanni kezdett.


"Nyújtsd ki a kezedet!"


Megjelent a jobb kezével elkapott. Az ő egója megragadtam a karját, meg Alenka egója kiütötte a bal lábát a támogatást. Amikor az övé, elcsúsztam, s megpróbálta mozgatni a lábam, az övé, azt hittem, hogy elájulok. De a jobb kezével megragadta egy éles kő a feje fölé tartotta szorosan.


"Találj valamit, hogy tartsd a lábad, hogy" én morgott. A alyonka kezdett lazítsa meg a kő. Úgy tűnt, egy örökkévalóság előtt-Tony megtalálta a lábát még egyszer, majd engedd el tudjam rakni a bal láb vissza támaszkodni nem.


Jó? Megkérdeztem, mélyeket lélegezve.


"Neki," dörmögte, az arca rémült.


Tony csodáltam. Ő volt sokkal jobban fél a hegymászás, mint ő volt, de ő kezdte, anélkül, hogy panaszokat .


"Nem messze" - mondtam.


Ő gondosan kiválasztott helyeken kapaszkodni, majd folytatta. Gina lett baba messze elmarad a keskeny parton.


Végre jött körülbelül ötven méterrel a csúcs Tony csak alattam. A keze fehér volt, az ajkai falja. Ő vitte el a kötelet, meg praktikus, hogy egy hegymászó hook, hogy elkaptam a derekát . Tartja szorosan a sziklához a jobb kezét, hagyta, hogy a tépőzáras a kötélen lógni lazán oldalról, majd eldobta a tetején a szikláról.


A horog eltűnt, mint a szikla peremére. A kötél lógott mellettem. Ő vonszolta ee. Miután néhány decimeters, a horog beleakadt valami, majd megállt. Meghúzta a kötelet, rám nézett, Tony. "Mindjárt ott vagyunk" - mondtam.


Ego arca volt kétséges. Megfogta a csomózott kötél kezdett mászni. Kéz a kézben, ő felmászott a tetejére. Félúton, a horog engedd el, majd esett három decimeters, akkor a horog beleakadt újra. Érezte, hogy a verejték, az ajkán meg a szemében.


Ő óvatosan mászott tovább, végül nézett ki hátulról a csúcs. Csak húsz méterre volt a fehér vakolt San Marco Behozatal épület. Volt egy alacsony, egy emeletes épület a bedeszkázott ablakok, gaz nőtt mögött egy magas drótkerítés veszi körül az épületet .


Akkor felmászott egy szélére, majd mászott, hogy hol a horog volt lehorgonyzott mögött egy éles szikla. Ego húzta fel, akkor nézett Tony bólintott. Felmászott a kötélen. Beletelt némi erőfeszítést, az Emu, de végül ő is leült mellém.


"Te őrült ötletek, amiko," mondta.


"Tudom," mondta neki nevetve. Elmentem a szikla peremére, majd intett, hogy Gina, hogy hadd tudja meg voltak biztonságosan fel. Integetett, reuma. Neki, megnézte a sziklás terepen. "Van egy könnyebb út, le arról, hogy fél mérföldnyire innen,," Tony mondtam neki. "Használjuk őket később."


"E-Conte," mondta . "Egyetértek."


Mi mászott fel, hogy a kapu. Életnek semmi jele.


"Majd én megnézem,," Tony mondta. Felé mászott a sarokban a kerítésen, az arca izzad. Felnézett az épület előtt, majd visszajött hozzám.


"Van egy biztonsági őr a bejáratnál, aki azt hiszem, fegyveres," mondta.


'Annak, ahogy én azt gondoltam.


"Legalább még egy kocsi parkolt előtte, de láttam, hogy a szolgáltatás bejárat az oldalsó nyögés. Azt hiszem, ez lehetővé teszi számunkra, hogy adja meg anélkül, hogy a biztonsági őr észrevette volna minket."


"Rendben," mondtam. "De felfedeztem egy riasztó rendszer ebben a kerítés. Tennünk kell valamit."


Eltartott egy másik tizenöt perc, hogy rögtönözzek egy kis kitérőt körül a rendszert olyan módon, hogy köthetünk egy kis lyuk az alján a kerítés. Akkor lemászott, majd elindult a hátsó ajtón, hogy Tony megtalálta . Amikor odaértünk, láttuk, hogy az őr nem lát minket a helyzetben a kapu. Mimmo az épület elcsúszott mellette, amíg az ego lehet megnézni. Volt rajta egy nyitott ing, végzett egy AK-47-es gépkarabély a hóna alatt. A kapu mellett volt egy kis biztonsági őr kioszk; kötődik a booth volt valami Tony nem látott: egy nagy német Juhász. Szerencsére a szél fújt felénk, így a kutya nem érzek minket . De én tudtam, hogy mi szükség van, hogy nagyon csendes, mikor kinyitottuk a személyzeti bejárat.


Mi kúszott fel, hogy a fém ajtót, rám nézett, a zár. Nem volt nehéz kinyitni az ego; egy különleges lock pick, csak volt egy pár percig. Ő finoman tolni nyitva az ajtót kémlelte belül.


"Gyere,," Tony súgta neki.


Húztunk ki a fegyvereket, majd bement. Tony becsukta az ajtót mögöttünk. Voltunk egy folyosó vezet a bejárati egy kis épület. Volt egy unalmas, zümmögő hang hallatszott a távolból. Úgy nézett ki, mint egy burok alatt, de nem volt lépcsőn a láthatáron.


Ő intett, Tony-t, hogy közel maradj hozzám, mint mi kúszott fel a ház előtt. Találtunk magunknak egy olyan recepción vagy az irodában. Volt ott egy ember, egy fehér köpeny ül az asztalnál, akiről azt hittem, hogy valami technikus. A sarokban, a gárda volt, olvastam egy olasz újság. Nincs senki, aki látta, vagy hallott minket.


Volt egy L alakú pult előtt, a pultnál, elválasztva a férfi a nyitott ajtó előtt, s az őr. Amikor Tony bólintott neki, hogy a kapun a pultnál, ő meg egy pár lépést felé az őr.


"Ülj le", így nevezte őt az olasz.


Az őr ugrott fel a helyéről, az ego a kezében ment a revolver, a sarkában, de aztán látta, hogy a Luger célja az volt, hogy a gmu mellkasán. A férfi a fehér köpeny nézett Tony majd rám, lassan felkel a helyéről.


"Hol van Júdás?" Megkérdeztem, tartja a puskát, meg a szemem is fix az őr.


"Mi kell?", az őr megkérdezte.


"Gyere, menjünk,," Tony azt mondta, a vezetés a 38-as Berettát a férfi vissza. "Ne próbáld a türelem."


"Júdás nincs itt," mondta a férfi. Azt válaszolta, olaszul, de úgy tűnt, német, vagy talán Skandináv. Most fordult hozzánk, tanulmányozzák az arcunkat. Volt egy vékony ember, keret nélküli szemüveg, hideg kék szeme. Úgy nézett ki, mint az a fajta ember, Júdás alkalmazna. De ha volt egy technikus, mi volt az ego-funkció itt?


"Lehet, hogy lépjen kapcsolatba az őr odakint?" Megkérdeztem.


"Igen," mondta.


"Ne mondd!" az őr rohant a sarokban.


Átmentem vele, elvette az ego revolver ki a tokból, majd felhúzott az övem alatt. Aztán megfordult, hogy a technikus, hogy" Mondd meg, hogy őr odakint, hogy jöjjön ide " - mondtam.


"Nem hagyhatja el a helyét!"


"Ne beszélj velük!" a gárda ragaszkodott hozzá.


"Fogd be, te idióta!", a szakember azt mondta hidegen.


"Csak mondd el neki, hogy Úr Júdás a telefont akar adni nekik, különleges személyes útmutatást," mondtam.


A férfi úgy nézett ki, hogy Tony. "Tégy, ahogy ő mondta,," Tony mondta.


A technikus kinyitott egy fiókot, abban a székben, majd megtalálta a jeladót. Ő nyomta meg a gombot, majd azt mondta, " Carlo." Gyere ide. Mr Júdás akar vele beszélni telefonon.


Vártunk a csend, mint az őr sétált a kapu, hogy az épület egy fenyegető AK-47 a hóna alatt. Ahogy közeledett az ajtó, biztonsági őr, a sarokban kiáltotta: "Vigyázz! Fegyvereik vannak!


A férfi az ajtóban nézett Tony meg én, aztán felemelte a automatikus. Ő lőtte le, majd nyomja meg a gmu a mellkasába. Mikor elérte az ajtót, a kocsi zörgött hevesen. Golyó tépte a padlóba, a pult, a láda az őr, aki felhívta a figyelmeztetés. Ő a falhoz csapódott, majd leesett a székről, ő ült. Mindketten halottak voltak.


Elment az ajtót, kinézett. Senki nem volt a láthatáron. Amikor megfordult, hogy a technikus, az arca fehér volt.


"Most menjünk," mondtam. "A Júdás is?"


"Egyedül vagyok" - mondta. Azt lehet mondani, hogy az ego a hangja, hogy az igazat mondta.


"Hol a zsákmány?" Tony kérdezte.


'Melyik?'


"Vatikán kincseket. Hol vannak elrejtve?


"Ah, azt hittem, hogy a kincset itt volt?"


Bement a pult mögé, majd megnyomta a Luger, hogy a férfi bal fülét. Hol vannak?'


Ego arca fehér volt, mint a kréta, ő pedig lihegve. "Hallottam őket beszélni arról, hogy a barlang" - mondta, nyelési.


"Milyen barlang van?"


Kígyó-Barlang. Valahol itt.


"Tudom," Tony mondta.


Ő leterítettek nehezebb a K-ember Luger. "Mi van a föld alatt itt?"


Nézd meg a szánalmas horror átlépte az arcát. Semmi, mint ez! - mondta hangosan.


Tony meg én egymásra néztünk. Megkérdeztem. "Ha a kincs el van rejtve a közeli barlangban, mit gondolsz, mi az, alattunk?"


"Azt hiszem, ki kellene derítenünk,," Tony mondta.


"Kösd fel" - mondtam. "Csak egy pár percünk, mielőtt Gina indul a hajó."


Tony elnémítva a férfi az ego a saját nyakkendő, árukapcsolás, az ego egy kötéllel, miközben arra várt, hogy a létra. Nem voltak lépcsőn, de amikor kinyitotta az ajtót, hogy a gardrób, látta, hogy a lift.


Neki, kiáltott fel. "Gyere, Tony!"


Beléptünk a kis liftbe, majd nesztelenül leereszkedett, kíváncsi, hogy mi az alábbiakban. Néhány pillanattal később megjelent a szeme tágra nyílt.


'Istenem!'Tony azt mondta.


"Igazad van," - mondta, majd halkan füttyentett.


Beléptünk egy hihetetlen földalatti komplexumot. Láthatnánk, folyosók, szobák, minden irányban, kivéve a szikláról. Ahogy sétáltunk, én nem hittem a szememnek. Egy szakasz tartalmaz egy teljes nukleáris "gyári", valamint a szomszédos szobákban található a kapcsolódó berendezések, valamint mechanizmusok. Júda Stahl, mint egy atomtudós! Végül találtunk egy olyan laboratórium, egy nagy asztal, biztonságos. Tony ment dolgozni a biztonságos, amelyek boldog volt, hogy nyitott, míg a vizsgálta neki a széket. Amikor a széfet nyitott, találtunk néhány érdekes dokumentumokat. Csatolt egy ih szék.


"Múlt megoldatlan művészeti lopások," Tony mondta. "Júda, majd Farrelly kell dolgozott együtt."


Fogott egy darab papírt körül a biztonságos nézett. "Istenem" - mondtam. "Júdás megőrizte titkait a NATO-országok évek óta . De a végén, nem volt elég ih építeni a saját atombombát."


"Talán ezért kezdett el a rablások," Tony mondta. "Hogy finanszírozza ezt a projektet."


Felvette egy másik papírt, majd nézte sokáig. "Nos, hát," mondtam mosolyogva objektumra. Volt egy lopott dokumentum, hogy felhúzzunk egy Etruszk váza.


"Volt, hogy mit akar, Nick?"


"Igen."A szépen hajtogatott papír, egy perc.


"Akkor a településen Oroszország teljes,," Tony azt mondta, " én lesz kész, amikor gyűjteni a művészeti kincseit ez a barlang."


Átadta az Emu néhány szabadkézi rajzok. "Nem, a településen Oroszországban nem fejeződött be. Azt hittük, hogy Júdás eladja ezt a dokumentumot, hogy az Oroszok, de úgy tűnik, hogy ő saját maga nem használhatja. Ez egy részletes kidolgozása a rajz a dokumentum szerint egy perc múlva. Egyéb papírok vannak megjegyzések a design eszközök."


"Azt mondod, Amiko, hogy a dokumentum, hogy Júdás tudatlanul ellopta tartalmaz egy terv része az atombomba?"


"Igen", mondtam. Egyértelmű volt, hogy Júdás látta, hogy a detonátor lenne az ego arsenal hatékonyabb, így az ego hotel használni. Ez is jelezte, hogy a Júdás bomba volt kis-esetleg hordozható. Eszembe jutott, hogy még egy hordozható bomba teljesen tönkreteheti egy nagy város.


"Gondolod, hogy majd használni?" Tony kérdezte.


"Tudom, hogy neki, az biztos."


"Akkor hol van a bomba?"


Ő szótlanul nézett rá. "Tegyük fel, hogy a bomba kész" - mondtam. "Júdás volt az ideje, hogy egy készüléket, majd tegye az ego a bomba. Gondolom, minden készen áll, a bombák valahol?


"Ah," Tony motyogta.


Felvette egy darab papírra, majd megvizsgálta. "Ezt nézd."


Valami volt, firkált a ceruza a papíron. Ez volt az olasz, pedig ez olvasható: "a Hatalom egy megatonnás egy sor negyven-öt kilométerre, a talaj szintjén."


"Istenem" - mondtam.


"De mit fog tenni az ilyen fegyver?" Tony kérdezte.


"Nem tudom," mondtam. "De, amit akart, a rajz körül a váza készült az ego terv több igazi . Ő, én vagyok a felelős."


"Badarság", Tony mondta. "Senki nem tudja előre, hogy egy ilyen hihetetlen ok-okozati esetben."


Felvette egy nyomtatott kiadvány, hogy elesett alól a széket. "Érdekes."


"Mi van, Nick?"


"A hajó közlekedési menetrend olasz vonalak". Megnéztem a listát a tengerjáró hajók a borítón a kiadvány, láttam, hogy a név villant meg a fejemben. "A Hang a Leonardo".


Tony szemeit. "Leonardo. Várj, mi... "


"Összhangban Farrelly," a gmu tagadta, hogy a médiában. "Már megfejtette. A nen volt írva: "Terhelés Leonardo majd egy dátum. Ez volt tegnap.


"Leonardo áru,," Tony mondta lassan. "Che á la diavolo, barátom. Gondolja, hogy ez a megjegyzés arra utal, hogy ... "


"Úgy tűnik valószínűnek." Kinyitotta a mappát, majd találtam egy listát, indulási időpontok, különböző hajók. A következő Leonardo, a dátum köröztek a piros. Mikor látta, mi száma volt, az elátkozott alatt a lélegzetét.


Tony nézett át a vállam, majd vissza rám. "Egyszerűen fantasztikus" - mondtam. A Leonardo indul újra a négy nap . Valószínűleg van egy atombomba a fedélzeten. Aztán majd New York-ba."


9. fejezet


Később, Gina, én visszatért Rómába. Tony Benedetto maradt Szicíliában várni, míg az Interpol munkatársai vagy gyűjteni Vatikáni kincsek körül a Júdás-Barlang. Ő már odaadta a technikus a Szicíliai rendőrség kérte, az Interpol, a Rím, hogy igénybe venni a segítséget a Rhyma, valamint Capri rendőrséget Giovanni mozgás, farrelli pedig Júdás, amint megjelennek .


Körül Gina szoba, hívtuk a reptérre, majd lefoglalt helyet a gépen, hogy Nápoly a következő reggel. A Leonardo volt Nápolyban, majd ott fog hajózni a New York-i.


Nem akkor, amikor kapcsolatba lépett Sólyom. Elégedett volt hallani, hogy a dokumentum vissza, maradt a jó hangulat addig, amíg azt mondtam neki, hogy Júdás volt, szinte biztos, hogy már aktiválva van a detonátort.


"Mit?"


"Azt hiszem, ő ezt atombomba a fedélzeten a Leonardo", mondtam," a hajó elhagyja a New York-i."


"A jó Isten," a Sólyom motyogta. "Gondolod, hogy azt tervezi, hogy használja ezt a bombát ide ?"


"Nem tudom elképzelni, hogy bármi más" - mondtam.


Hosszú volt a csend, törött, csak a Hawke nehéz légzés, a másik oldalon. Vett egy mély lélegzetet, majd folytatta, nem azzal a szándékkal, hogy a helyzet rózsás, ha tudta, hogy ez teljesen más volt.


"Mint tudod, a bomba ő teremtett egy sor tizenöt mérföld. Nem beszélve arról, középfokú, illetve felsőfokú lökéshullámok. A tervrajzok szerint találtam, Gmu sikerült egy bomba elég kicsi ahhoz, hogy tárolni állomás biztonságos napok kérdése . De méretű semmi köze a pusztító ereje ... '


"Igen, értem, Carter. Menj el, " a Sólyom azt mondta, egyértelműen bosszantott a tények a gmu jelentette.


"Minden Júdás volt, hogy dobja a bombát a vízbe. Ez akkor legalul a New York-i Kikötő napokig, akár hetekig is. Talán hónapok. Most, hogy van egy detonátort, a gmu-nak, hogy pár az ego egy hosszú távú detonátor. Lehet, hogy egy kirándulásra, a Philadelphia pedig a gmu kellett nyomni egy gombot. Aztán Viszlát, New York ."


De miért? Sólyom kérdezte. "Nem számít, ha robbantja a bombát a hajóról, Carter. Azt akarom tudni, hogy miért megszállottja lett, hogy egy ilyen őrült tervet."


"Mert Júdás csalás, uram. Ugyanolyan jól tudod, mint én. Ő utál minket, de az ország, különösen akkor, amikor utoljára találkoztunk a Niagara. Lehet, hogy ez egy ego fogalmát, ami mozgott-ki tudja.


Bosszú? Sólyom kiáltott fel, de most már majdnem mérges rám, amiért ego előtt az ötlet, hogy Júdás sodrott karakter. "Öld meg tíz millió ember, Carter? Ó Istenem, meg kell állítanunk, mielőtt ez a dolog kicsúszik a kezünkből. Meg kell találni azt a bombát, Carter. Meg, persze, Júdás."


"Fogadni mernék, hogy az," mondtam gyorsan. "De ha ez vigasztal, fogadok, hogy Júdás nem adja át a titkos detonátor senkinek." Legalábbis még nem . Miután gondosan olvassa el a dokumentumokat, hogy megtalálta a laborban, gyanítom, hogy meghalt a terveket, hogy a munkavállalók több töredékek. Szóval senki nem tudja, hogy az egész eszköz; mindenki tudja csak egy része. Remélem, nem kell emiatt aggódnod, ha elfogjuk Júdás."


"Ha a New York-nem fújja fel először, hogy értem."


"A dell magát, uram" - mondtam.


"Ugyan már, Nick. Hadd tudják pontosan, mikor a Leonardo érkezik a New York-i, hogy az ügynök a helyszínen. Megtalálja a bombát, mielőtt a hajó megérkezik ide . Ha nem, akkor figyelmeztetni kell sok ember."


'Nem tudom.'


Amikor befejeztem hív, Gina pedig elmentem az irodába, Olaszországban. Azt mondták, hogy a járat menetrend volt a közelmúltban változott meg, hogy mennem kell, hogy a kapitány a port a Nápolyi vagy a képviselője az olasz határt .


Ebéd után az egyik Gina kedvenc éttermek, visszatért a szobájába. Nem tudtam semmit tenni, amíg a következő reggel, amikor a gép bal Nápolyba. Az övé is fenntartott egy helyet Gina, de nem mondta, hé, még.


Miután öntöttem neki egy italt, Gina, aki szintén rajta átlátszó hálóing, jött, majd leült mellém a kis kanapén, majd odabújt a karom.


"Ez lesz az utolsó esténk együtt, Nick?"


Megnéztem azokat a sötét szemét, aztán rájöttem, hogy sokkal Gina Romano volna. Én nagyon hiányzik, ha meg kellett szakítani. Ez a kudarc volt a munka. Nem tud bejutni érzelmi nehézségek. Csak fáj. Szóval jobb lenne, ha ez volt az utolsó éjszaka. De még mindig szükség Gina.


"Őszintén", mondtam, " nem ez lesz az utolsó éjszakánk. Ez, ha dolgozni akarsz a FEJSZE egy darabig."


"Ó, igen, azt hiszem," Gina-mondta. Megcsókolt, aztán a vérnyomás meredeken emelkedett.


"Várj, amíg meg nem látja a munkát, mielőtt túl messzire," mondta neki mosolyogva.


"Beszélhetnék vele maradjak veled?"


"Igen."


"Akkor minden rendben lesz."


Ránézett mellbimbók, amelyeket a sötét alatt a tiszta hálóinget. Nem volt könnyű koncentrálni, Júdás."


"Gina" - mondtam," nem kell, hogy tudd, miket a görény van a baj vele, egészen mostanáig."


Úgy nézett ki, komoly, várom a magyarázatot.


"Ellenőriztük a Leonardo beosztást, mert hisszük, hogy van egy atombomba a fedélzeten."


"Nick, a kis atombombát?"


"Egy bizonyos típus, igen." _


"De mi köze van ennek a Vatikán rablás, valamint Giovanni mozgás, farrelli?"


"Úgy gondoljuk, hogy a Farrelly, illetve egy bizonyos Júdás, vagy talán Júdás egyedül hozta a bomba egy hajó fedélzetén New Yorkba. Létrehoztak egy bomba segítségével egy dokumentum lopott tőlem."


"Nick, hogy hihetetlenül hangzik."


'De. Meg kell találni azt a bombát, mielőtt Júdás felrobbantja azt. Ha Júdás a fedélzeten, ő valószínűleg álcázva. Ő az álcázás mestere, tehát nem számíthatok rá, hogy felfedezzék. Meg kell keresni a bomba azonnal."


"Szüksége van segítségre?"


"Nem érzem jól magam, kérlek, Gina. De Tony Benedetto elfoglalt keres mozgás, farrelli, de nem vagyok benne biztos, ha az Interpol fogja tenni, amit én mondok, amikor a hajó. Csak, hogy követed az utasításaimat, de képes lesz arra, hogy áthaladjon a nap, hogy zárva marad nekem."


Egy pillanatra úgy nézett ki, mimmo rám. "Ez úgy hangzik, veszélyes," mondta halkan.


"Igen, ez életveszélyes is lehet."


"De hiszem, hogy Giovanni tervezett ezt a szörnyűséget?"


"Azt hiszem, hogy volt valami köze hozzá."


Vett egy mély lélegzetet. "Utálom, Giovanni mozgás, farrelli," mondta lassan. "Ha bármit tehetek, hogy ne az ego, én nagyon boldog lesz . De "- elhallgatott - " van valami más is. Az unokahúgom Anna New Yorkban él. Ő az utolsó fennmaradó viszonylagos, én nagyon szeretem őt. Volna, hogy az élete is veszélyben van, mert ez a bomba?


"Valószínűleg" mondtam.


"Akkor megyek veled, Nick."


"Rendben," mondtam. "Akkor is fizetnek." - Letette a poharát, majd megöleltem. A szája forró volt, s türelmetlen. Mellbimbói nehéz volt a hálóinget.


"Örülök, hogy szükséged van rám, Nick," suttogta.


"Fogadok, hogy" mondtam.


"Meg, hogy bízol bennem."


Elmondtam volna neki, hogy én nem bízom senkiben, de nem volt értelme, hogy csalódást okozott neki, vagy becsmérlő őt arról, hogy mit fog csinálni a FEJSZÉT. Ő lökte le a kanapén, mi hiányzik az ölelés együtt, egy darabig nem érdekel, Júdás, vagy Giovanni mozgás, farrelli, vagy a Leonardo a halálos fegyver a fedélzeten. Ott volt, csak meleg bőr, érzéki szagok, a hangok, a simogatás, Lányokra, a tomboló pokol ő teremtett bennem.


A következő reggel volt egy rövid repülés Nápolyba. A landolás után nyolc órakor, taxival a reptéren, s repült nyitott a Nápolyi kikötő terület, ahol megérkeztünk, a nagy luxus utasszállító hajó elindult. Van ott kilenc órakor, hogy a kapu előtt a mester hivatal. Pár perccel később, ültünk az ego mester iroda, arról beszél, Leonardo.


"Akarod, hogy lovagolni a Leonardo , signor?" a fiatal férfi megkérdezte.


"Igen."


"Nos, ő nincs itt."


"Hogyan?"


"Biztos vagyok benne, hogy az ego nem a kikötőben, Signor Carter," mondta. "De ha majd egy pillanat, megnézem." Gina úgy nézett rám, amint elhagyta az irodát. "Balszerencse, nem?" - kérdezte.


'Lehet.'


Amikor a fiatal olasz lépett, ő volt a nagy könyv a hóna alatt, ami valószínűleg nyomott legalább tíz kilogramm. Esett az egója erősen a széken.


"Egy bizalmi szavazás, Carter," mondta. "Leonardo elment két nappal ezelőtt összhangban az új menetrend az olasz sor."


"Istenem" - mondtam keserűen.


"Találsz itt, az Olaszország Vonal irodában, amikor a hajó várható, hogy érkezik a New York-i."


Megkérdeztem. "Milyen messze volt a hajó?"


Felnézett. "Ha jól emlékszem, ez egy gyors hajó.


Biztosan, a félúton, most már ott van. Lassan megrázta a fejét. A bomba biztos, a fedélzeten. Pedig kevesebb, mint három nap, a hajó érkezik New Yorkban. Megpróbált visszaemlékezni, hol a legközelebbi katonai parancsnokság volt a folyosón. Nem szükséges, hogy a telefon gyorsan.


A keltem fel. "Köszönöm," mondta a fiatal matematika fickó.


Ha sürgősen kell a segítség, a katonai, meg kell beszélni, hogy a megfelelő személy. Találtam ezt az embert általában MacFarlane arcát. Kapott egy hívást, egy EMU a legközelebbi amerikai légierő bázison. Miközben beszélgettünk, jelentkezett a személyi IGAZOLVÁNY, a másik vonalon.


"Elnézést, hogy megkérdezem, Tábornok" - mondtam, " de kell egy gép, hogy utolérjem a Leonardo.


"Szóval ez a gép hamarosan itt lesz," mondta a tábornok. "Tudom, hogy. Van valami?"


Volt egy rövid csend. "Van egy supercargo, hogy voltak készülve, hogy repülni, hogy Washington. Majd nyomja meg az utazás előre, hogy egy kis kitérőt az ön számára. Szerinted ez normális?


"Ez jól hangzik, Tábornok."


"A gép lesz a Nápoly repülőtéri tizenegy órakor. Én leszek a fedélzeten, hogy azonosítsa magát."


"Nagyon jó, Általános," mondtam. "Szükségünk van két ejtőernyőt, majd egy mentőcsónak."


Kérdezte. "Két ejtőernyő?"


"Van egy fiatal nő velem, Tábornok. Dolgozik a FEJSZE.


"Rendben, mi majd gondoskodunk róla, Carter.


"Nagyon szépen köszönöm, Tábornok úr."


Az úton vissza a reptérre, ő azt kérdezte Gina, volt-e valaha skydived az egész gépet. Úgy nézett rám, mintha az esze megőrült.


Megkérdeztem. "Gondolod, hogy meg tudod csinálni?"


Sóhajtott. Majd kitalálok valamit akkor.


Ugrás a tengerbe, tehát a föld egy kicsit lágyabb, mint a szárazföldön, " mondtam. "Persze, meg kell szabadítanod magad az ejtőernyő, amint a vízbe esett, különben nem lesz gond. Amint megszabadulunk az ejtőernyők, majd egy mentőcsónak."


Azt hiszem, meg tudom csinálni " - mondta, de úgy nézett ki, ideges. Röviddel azután, hogy megérkeztünk a reptérre, egy nagy közlekedési leszállt egy zöld háttér . Az Általános, valamint a szárnysegéd találkoztam Gina az állomás épület. Általános volt, hogy egy magas férfi, ha egy pilóta . Nézett a személyi IGAZOLVÁNY gondosan. Aztán adott egy nagy mosollyal.


"A légierő elviszi a baleset helyszínén, Carter. Mennyire sürgős ez a kirándulás a dell magát?


"Csak azt mondhatom, hogy van egy veszélyes ember a fedélzeten a Leonardo, Általános, meg kell találni neki.


Általános MacFarlane falja a szája; azt akartam kérdezni, de tudta, hogy nem tudtam válaszolni neki. Végül kinyújtotta a kezét, s azt mondta, " sok sikert kívánok."


"Köszönöm, Tábornok úr" - mondtam. "Jobb lesz, ha most elmész."


A tábornok nem tért vissza a teherszállító gép. Ő azt mondta, hogy valamit csinálni, Nápoly után, hogy visszatért a bázisra. Búcsút mondtunk neki a rakomány terminál az állomás épület ment a gép, kíséri egy segédtisztet. A motor már járt, felszállt egy erős szél. Röviddel azután, hogy bemutatták fél tucat egyenruhás katonák, tisztek, felszálltunk.


Az Olaszország Vonal, amely adott nekünk egy részletes terv Leonardo utazás, azt mondták például, hogy hol találunk az ego. Mi is kapcsolatba lépett a kapitány, Kapitány Bertholdi, pedig tudta, hogy meg kellett győződnie arról, hogy a két ejtőernyősök nem voltak a tengeren. Az elmúlt fél órát, mielőtt a kapcsolatot a légi járművek, valamint a hajó, rádiós kommunikáció megmarad .


A pilóta számított, hogy sokáig tartott volna előzni Leonardo kiszámított négy-öt óra. Ez megfelel nekem nagyon jó , mert volt idő, egyre fontosabb tényező . Ettünk, hideg étel, mint a kocsi repült át dél-Franciaországban. Amikor csatlakoztunk, kontinentális Európában maradt.


Megkaptuk az ejtőernyők, valamint egy rendkívül beteg Amerikai őrmester megmutatta, Gina, hogyan működnek, mi a teendő, ha eljött az idő. Néztem, hallgattam rá.


"Csak meg kell húzni a gyűrűt? Gina kérdezte.


"Fantasztikus, hölgyem," mondta az őrmester. "De először is meg kell, hogy szálljon le a gépről, teljesen, emlékszem."


'Igen. Úgy kell számolni, hogy lassan tíz, " mondta.


"Azt hiszem, minden rendben lesz, Uram," - mondtam.


"Igen," Gina válaszolt bizonytalanul. Úgy nézett ki, kicsi, törékeny, én meg ott állok a zöld járat ruha, hé, Lee. Ő tolta a haját, az arcát. "Meg tudom csinálni."


"Ne engedd el azt a gyűrűt," mondta az őrmester. "Lehet esik messze, mielőtt elkapja, az ego újra."


"Ne engedd el azt a gyűrűt," a Dzsinn megerősítette.


Eközben a pilóta felvette a kapcsolatot a Leonardo tájékoztatta a kapitány lesz a folytatásban, hol kell keresni. Megkérdezte a kapitányt, hogy vegye velünk a fedélzeten segíteni, amiben csak lehet .


Volt egy felhőtlen napot. Gina, én pedig bámultam ki az ablakon, amíg nem látta a hosszú, fehér óceánjáró mozdulatlanul fekvő alattunk a kobalt kék tenger.


Az őrmester bólintott nekem. "Készen állunk, hogy ugrik, Carter."


Pár perccel később álltunk a nyitott pénzt gépet. A szél fütyült körül minket. Semmi sem lehet látni, de a kék ég, a kék égen.


"Rendben, Gina," mondtam. Tisztelte őt, a bátorság. "Ne nézz le. Egyszerűen csak kisétál az ajtón, majd tartsuk lenyomva a gyűrűt. Számolj tízig, majd húzza rajta.


Majd követni teljes szívvel."


Rendben, azt mondta, próbálja a legjobb, hogy mosolyog.


Megfordult, majd leugrott. Láttam, hogy elesett, aztán láttam, hogy a dudor a fehér selyem mögötte. Szia sikerült. Ő bólintott az őrmester, majd kiugrott a gép körül.


Ha nem, ugorj a taktikai rész, az első néhány másodperc után a folytatásban, a gyomor lesz furcsa, ideges. Az enyém pattant fel, majd le, mint az övé a tengerbe zuhant alá, a szél fütyült a fülem körül, a fejét, a lélegzetem is elállt. Kinyújtja a gyűrűt, én láttam fordulni, mint egy szaltót a lefelé áramló levegő mintavétel. Hirtelen az ejtőernyő rándult élesen. A következő pillanatban, lassan úszó felé, a csillogó tenger fehér léggömb a fejem felett. Őszinte alattam, Gina szárnyalt, az ejtőernyő imbolygott óvatosan a szél. Nem messze volt a lassan bővülő fehér hajótest a Leonardo rajz egy habos kép a nyugodt tenger.


10. fejezet


Gina csapódott a mély kék víz az Atlanti-Óceánon, pár száz méterre a sima fehér hajótest a Leonardo, ami megállt az autó, s úgy tűnt, szinte mozdulatlanul. Mint a k & nb leszállt, látta, hogy egy mentőcsónak, hogy csökkentette a hajó . Egy harmadik fehér ejtőernyő, a mentőcsónak, hullott előttem. A második a táblázat után láttam, az övé, merült a tengerbe.


Teljesen elmerült a vízben, majd amikor felkelt, megint az ejtőernyő pántok eltávolították. A sós víz csípte a szemem. Ih törölte le akart látni Gina át a hullámok. Ee végre talált rá két száz méterre . Az asztalon landolt, csak rövid a hajó emelkedik íj.


Esze sodródott, Gina. Volt, amikor ötven méterre nem őt, látta, hogy semmi baja nem volt. Ő is levette a ejtőernyő, majd úszott felém. Találkoztunk a nyüzsgő & nb pedig ee ölelte a derekát.


"Én tettem, Nick!" kiáltott fel a sugárzó mosollyal az arcán.


Neki, kuncogott. "Gyerünk" - mondtam. "Menjünk át a víz."


Megtalálták az állomás gond nélkül, majd miután veszte a biztonsági öveket, kicsomagolta a köteget. Mikor húzták ki egy szelep oldalán, ott volt egy hiss a levegő mintavétel, egy hangos sziszegés a tenger felett, a sárga felfújt csónak. Van a fedélzeten, illetve vontatott Gina .


"Ah!" - mondta esett vissza az asztalra. "Micsoda megkönnyebbülés!


"Mi lesz a hajón, mielőtt te is tudod" - mondtam. "Nézd meg ezt." Pedig neki, rámutatva, hogy egy kis hajó közeledik felénk.


A naszád velünk volt, nagyon gyorsan. Számos fiatal Olaszok a fedélzeten. Ahogy beszálltak a csónakba, egymásra néztek a meglepetés, mikor látták, hogy Gina vegye le a repülő kap, így a nedves haja a vállára . Odin körül a férfi füttyentett, de Gina figyelmen kívül hagyni az ego, s belekapaszkodott a karjába.


Amikor beszálltunk, a legénység sietve gratulálni nekünk. Több utas meglökte, de a kapitány nem volt sehol. Azt hittem, hogy ha Júdás volt a hajón, biztosan látott minket. Ez rossz nekünk, de nem volt mit tenni.


Voltunk venni, hogy a hajó orvosa, aki kijelentette, egy rövid vizsgálat. Nagyon kedves volt, de ő nem beszél angolul.


Aztán egy fiatal hajó tiszt kísértek minket, hogy egy üres elsőosztályú kabin.


Megkérdeztem tőle, hogy mikor fog elmenni. "Ha beszélhetnék a kapitány?"


"Majd megkérdezem tőle, signor," mondta, vágyakozva néz a Gina.


"Legalább itt vannak, hogy minket valami száraz ruhát," Gina azt mondta, rámutatva, hogy a ruha, a dupla ágy. Gina volt rajtam, blúz, szoknya, s gyapjú pulcsi, amíg rajtam volt egy trópusi öltöny, a sport póló. Is oni hogy szükségünk van-e puha bőr szandál.


"Úgy tűnik, nagyon közömbös az érkezés," mondtam. "Ha a rendőr a késések, majd keresse meg a mester magam."


Mi gyorsan öltözött. Gina lenyűgöző abban a ruhában. Úgy nézett ki, mint egy Szicíliai dzsigoló. Kinyitottam a nehéz vízálló táska volt rajtam, majd megvizsgálta a fegyverek, luger, valamint a hajtűket. Nála ez a rövid ujjú póló, majd elrejtette Wilhelmina. De megvártam, amíg Gina bement a kis fürdőszobába, hogy megmossam a hajam bekapcsolása előtt Hugo körül, pántok, hogy az alkar. Amikor visszatért a kunyhóba, a kabát volt, amely már a fegyvert.


"Gyönyörű vagy" Gina-mondta.


"Te is?" - mondtam. "Vessünk egy pillantást. Nem kell sok idő."


Felmentünk a fedélzetre. Egy ilyen nagy hajó, nehéz volt, hogy kitaláljuk, hogyan lehet, hogy a mólón. Sétáltunk körülbelül húsz perccel azelőtt, hogy végre elérte a felső utastérben.


"Hol találunk egy mester?" A tengerész kérdeztem.


"Mester, uram? Ez lehetetlen.


"Vár rám" - mondtam.


Habozott. "Talán meg kellene kérdezni a steward."


"A pokolba ego! Hol van az első haver?"


"Ah, Mr. Ficuzza. Kell a hídon.


"Köszönöm," mondta neki, mimmo elsétált vele a lépcsőn, ahol egy lánc lógott előttük. Kinyújtotta a kezét.


"A hölgy a túravezető első, uram."


"A Wada al á la diavolo!" - mondta Gina hangosan. "Mi egy elírás!"


Ő szidta őt. Ay tette a kezét a vállán.


"Nézd," mondta a matróz. "Majd ott keres Mr Ficuzza, vagy anélkül a cég. Lehet, hogy vigyen neki?"


Nézett a komor arca egy pillanatra. "Remek," mondta. "Kövess engem."


Megjelent a létrán lánc követtük, hogy a híd. Arra kért minket, hogy várjanak a folyosón, miközben felment a hídra. Elkapta egy pillantást a férfiak fehér egyenruhát, s pár pillanat múlva, egy közülük került ki körülöttük. Volt Ficuzza első tisztje.


"Ah, Mr Miss Romano" - mondta egy nagy mosollyal.


Megkérdeztem. "Hol van a kapitány?"


"Azt mondta, hogy hamarosan találkozunk."


Aggódni kezdett. Egy sort tisztet, aki Olaszországban volna az EMU, hogy a helységben, Oroszország felé, még akkor is, ha nem ismerem a részleteket.


"Azt akarom, hogy beszélj vele, most", - mondtam. "Meg kell beszélni egy nagyon fontos dugóhúzó."


"De, Carter, a kapitány nagyon elfoglalt. Ő... "Basszus, a szabó, Ficuzza," mondtam. "A hajó biztonsága érdekében, valamint az ego, az utasok kockán. Fogy az idő.'


Úgy nézett ki, figyelmes. Aztán azt mondta, hogy: "Kövess engem."


Rövid séta után találtuk magunkat az ajtóban a kapitány kabinjában. Ficuzza kopogott. Amikor meghallottuk, hogy egy belső hang, Ficuzza kinyitotta az ajtót, majd mindhárman bementek.


Egy magas, kövér ember, ezüst-szürke haja volt ül egy fából készült asztal. Felállt, s zajosan üdvözölt minket után Ficuzza mutatott be minket egymásnak.


Azt mondta, hogy" Így ők a két ejtőernyősök! ", ami nem volt lekezelő. "Drámai módon, hogy a fedélzeten, nem gondolod, Carter?"


"Attól tartok, nem volt más választásunk, Kapitány," mondtam.


"Kérlek, ülj le" - mondta, rámutatva, hogy két szék.


Játszani ezt a játékot.


"Rendben," Bertholdi mondta. "A cég közölte, hogy keres egy bizonyos utas a hajón. Mondd, Carter, miért nem lehet ez az ember letartóztatják, ha jön a partra New Yorkban?"


"Először", mondtam, " nem kétséges, hogy ez az ember álruhában, így meg kell találnunk, mielőtt New Yorkba érünk. Második, nem vagyok rendőr, még ha ez az ember nem hagyott-e tanúk. Szóval ez nem csak egy egyszerű letartóztatás."


"Igen, persze", mondta a kapitány. "Látom a személyi IGAZOLVÁNY, Carter?"


A gmu-mutatott a személyi IGAZOLVÁNY.


"Ah, Amerikai hírszerzés. A fiatal hölgy?


"Nekünk dolgozik" - mondtam.


Mosolygott tudatosan. "Mr Ficuzza segít felel meg az igényeinek, Carter. Nem használhat lőfegyvert a hajón, kivéve, önvédelemből, tiszteletben kell tartani a magánéletét a többi utast. Is, meg kell csinálni a legjobb, hogy nem foglalkozom velük."


Kezdett megint dühös. "Kapitány Bertholdi,' azt mondta, hogy én nem vagyok készen, vitatkozni. Azt javaslom, figyelj arra, amit mondok, mielőtt úgy dönt, hogy mi lesz, de nem fog menni."


Bertholdi, valamint Ficuzza egymásra néztünk felháborodottan. "Nem kell minden nap, hogy megvitassák ezt a dugóhúzó, Carter," Bertholdi mondta hidegen. "Ha mondani akarsz valamit, kérem, tartsa meg rövid."


"Kapitány", mondtam, " mi nem csak beszélünk arról, hogy ez a férfi. Úgy gondoljuk, hogy hozott egy nagyon veszélyes fegyver, hogy ez a hajó .


Egy fegyver?'


Tehát ez a szavazás.'Neki, úgy nézett ki, nyíltan rá. - "Nukleáris fegyverek".


Ego szeme enyhén.


"Azt hiszem, ez egy kis atombombát."


Ficuzza rose a székéből. "Á la diavolo!


Kapitány Bertholdi arcát mutatta meg egy csipetnyi sokk, aztán gyorsan vissza, hogy a szkeptikus tekintetét. "Milyen bizonyítékod van erre?"


"Nincs bizonyíték" mondtam. "Egy megjegyzés a neve a hajó, s egy csomó további információt. De együtt vezetnek, hogy egy ésszerű következtetés ." Ott volt egy hosszú, mély csend. "De nem vagy benne biztos, ha egy bomba van a hajó?"


"Ez több, mint valószínű, Kapitány," mondtam.


"De azt akarod, hogy átkutassák a hajót egy esetleges bomba?" "Kapitány" - mondta Ficuzza, hogy " én nem tud egy pár embert .


"Szükségünk van legalább egy tucat ember" - mondtam. "Ez egy nagy hajó, az idő pedig egyre fogy. Meg kell kezdeni a keresést, a kabinok minden utas, aki játszani ezt a játékot Nápolyban , mert biztos vagyok benne, hogy az igazi neve a személy, akit keresünk, Júdás, nem az utas listán. Persze, meg kell néznünk."


"A legtöbb utas szállt fel Nápolyban, Carter," mondta a kapitány. "Azt akarom, hogy zavarjanak, ideges ezek az emberek . Mint tudod, az utasok vannak bizonyos jogai.


Egy dolog körül őket, a biztonsági, a hajó fedélzetén, " mondtam. Azt is kérem, hogy bízza rám a keresés, mint én tapasztalatom az ilyen dolgokat. Hogy aztán, mint te, hogy lassítson a hajó, így tudjuk, hogy több időt."


Lassabban! Bertholdi kiáltott fel méltatlankodva. Nem érdekel. Meg kell tartani az ütemtervet. Az utasok is, saját időbeosztással. Nem is tudom, ha egy bomba van a fedélzeten. Nem, a hajó fenntartja a normál utazósebesség.


Kapitány!


"Meg" ő félbeszakított, " Mr Ficuzza felelős a keresést. Megkapja a parancsot, Carter, különben nem lesz egy kereső minden. Világos?"


"Egyre világosabb."


Kapitány Bertholdi fordult Ficuzza. "Tíz embert, s ez a két ember, illetve keresés a kabinok. Kezdjük a harmadik osztályba menjen ki onnan."


"Kapitány", mondtam," nem hiszem, hogy Júdás semmit, de egy első osztályú kabin."


"Ismétlem, Mr. Ficuzza, kezdődik a harmadik osztályban," Bertoldi-mondta. "Ha a keresés sikertelen van, majd meglátjuk, mi kell keresni más részein a hajó."


Az ember ostobasága hihetetlen volt. Ő úgy döntött, hogy a drótot, hogy a cég főhadiszállása volt megakadályozza a teljeskörű keresést.


"Köszönöm, az együttműködést, a Kapitány" - mondtam ridegen, majd felállt.


"Az a szolgáltatás, Carter," mondta. "Még egy dolog, Mr. Ficuzza. Ha vannak olyan utasok, akik nem hajlandók keresés a kabinok, nem ragaszkodom hozzá. Küldj ih hozzám, majd én elmagyarázom ."


"Kapitány, nincs idő ...


"Most már mehetsz, Carter."


Az övé rápillantott. "Rendben," mondtam. Megfordult, elment a kabin Gina Ficuzza követett.


Ficuzza volt, sokkal értékesebb, mint a mester. Gyorsan elkapta a pénztáros Fabrizio, majd együtt kerek kilenc tengerészt, akik keresés velünk. Azt kívántam, hogy nem olyan nagy feladat, hogy saját kezébe veszi az ügyet.


Volt, bejelentette, a hangszóró, hogy minden harmadik osztályú utasok maradnak a kabinok ebéd után, hogy ellenőrizze a poggyász. Lett volna még egy figyelmeztetés, hogy Júdás arról, hogy mi történt , de nem úgy tűnik, hogy semmilyen ok arra, hogy a tetteink titkos. Töltöttük az egész estét keresi a csomagot, de nem találtam semmit. Ha az utas nem volt a kabin, a keresés nem került sor, a parancs a tulajdonos. Szerencsére az utasok többsége ott volt. Abba kellett hagynunk éjfélkor is a kapitány parancsára.


Miután egy kis ellenállás, megengedte, hogy a keresés a gépházba, de nem találtunk semmit.


Másnap reggel, a csoport, a nyomozók, beleértve Gina meg én, pihent egy kicsit. De meg kellett tennünk. Az olasz legénység tagjai voltak veszélyben elaludni, de azt is kimerült. Röviddel dél előtt, volt egy gyors snack, majd folytatta az utat. Ő meggyőzte Bertholdi, hogy egyenesen a harmadik évfolyam első osztályban, így elhagyhatjuk az elején, a második fokozat a múlt. A keresés továbbra is minden nap. A legtöbb utas nagyon készséges. Néhány ragaszkodott a találkozót a kapitány, de a végén beleegyezett, hogy kutatni a holmiját.


A végén a második nap volt összeállítani a teljes lista, de nem találtunk semmit, ami úgy nézett ki, mint egy atombomba, de nem láttunk senkit, aki még távolról hasonlított a Júdás. Ha ő is a fedélzeten volt, hogy jól elrejtett, vagy ego látogatott egyedül körül a többi tizenegy ember csinálja a munkáját. De még mindig üres kézzel.


A harmadik napon, megkérdeztük Bertholdi, ha tudnánk keresés a legénységi szálláson. Dühös volt. "Nem nyilvánvaló most már, hogy rossz volt a bomba , Carter?"


"Egyáltalán nem," mondtam. "Ha pedig nem engedte meg, ezt a vizsgálatot, majd a drótot neki, hogy a székhelye. Aztán én is a kapcsolatot Washington, amely akkor lépjen kapcsolatba a kormány a Rím."


A haughtiness bal Bertholdi arcát. "Ez egy fenyegetés, Carter?"


"Akkor hívd, aminek akarod, Kapitány. Mindent megteszek, hogy keresse ezt a hajót. Fogunk teljes gőzzel New York-ba, nem kapunk, míg holnap . Ez a város az otthona tíz millió ember. Ha nem aggódsz, hogy az utasok gondolni, hogy ezek az emberek. Ha van egy atombomba a fedélzeten, hogy könnyen felrobban bármelyik pillanatban szeretné, hogy az ilyen katasztrófa a lelkiismeret? Ez, ha életben, ami erősen kétlem.


Ficuzza mondta lágyan, " Kapitány, lehet, hogy a legénység nem bánja, hogy ezt a problémát."


Bertholdi van a mögött a széken, s ekkor a tempót. Amikor felém fordult, az arca komoly volt. "Rendben, Carter," mondta. "Nem a saját kutatás. De én személyesen kísérjük, hogy a tiszti."


"Ahogy óhajtja," mondtam.


A keresés elhúzódott lassan, délig. Sikerült semmi, provokálta dühös észrevételei Mester Bertholdi. Ő volt dühös, amikor rövid időre meglátogatta ego negyedévben is. Kérdezte. "Most már tudod, hogy nincs bomba?"


"Mondtam neki. "Nem, most azt akarom, hogy a keresés a felépítmény, a mentőcsónakok."


"Képtelenség!" motyogta, de menjünk tovább. Ficuzza segített minket egy darabig, majd Gina, én pedig egyedül volt. Átkutattuk a gálya, tárolóhelyiségben, a gödrök, a sarkok a nagy hajó, de mindhiába.


"Lehet, hogy a kapitánynak igaza van, Nick," Gina azt mondta, hogy a vacsora azon az éjszakán. "Lehet, hogy nincs is a bomba a fedélzeten. Talán Júdás kihagyta a lehetőséget, mert a járat menetrend változik."


"Remélem, hogy igazad van," mondtam. "Nagyon szeretném, Bertholdi, hogy igaza van. De én tudom, Júdás, Gina." A homloka ráncos. "Kell, hogy legyenek helyek, hogy nem keresett. Vagy talán az egyik asszisztens volt egy rossz munkát. Nem tudjuk. Holnap elhajózunk a New York-i Kikötőben . Küldök Hawke egy üzenetet a rádióban ma este. '


"Mit mondasz?"


"Csak nem találtuk meg a Júdás az ego a bomba. Sólyom lesz valami.


Aludjon nyugtalan volt. Amikor másnap reggel felébredt, rám nézett, Gina, aki még mindig alszik, a másik része az utastérben , gondoltam, milyen közel voltunk a New York-i . Reggeli közben kaptunk egy hivatalos közleményt, amely kijelenti, hogy az út másik három óra.


"A hajó megengedett a kutya?" Gina kérdezte.


"Ha így van, ott lesz egy fogadóbizottság" - válaszoltam.


Míg a többi utas pakolva, s felkészült arra, hogy szálljanak le, maradt a kabin Gina. Tíz órakor jött az első osztályú fedélzeten, remélve, hogy valaki, aki úgy néz ki, mint Júdás. Fél tizenegykor a szárazföld volt a látvány, de nem sokkal dél előtt leszálltunk a New York-i Kikötőben. A legtöbb utas volt a fedélzeten, amelyek figyelmen kívül hagyják a Manhattan látképét, a Szabadság-Szobor.


Ahogy vártam, mi köszöntötte. A Parti Őr elkapta a Leonardo a kikötőben, majd megkérdezte, Ego, hogy hagyja abba. A százados engedelmeskedett, de láttam, hogy ezt kiabálta dühösen a tisztek. Röviddel dél után, több Parti Őrség tisztek, katonák felszállt kíséretében több AX ügynökök, a New York Polgármestere, valamint David Hawke.


Kapitány Bertholdi megkért, hogy találkozzunk a kabinjában. Két vezető Parti Őrség tisztjei, a Polgármester, Hawk, Ficuzza, Gina, pedig neki kellett volna ott. Sólyomszem kicsit be egy kivilágítatlan szivart, mint ego tájékoztatta őt a hibák.


"Nem hiszem, hogy Júdás a fedélzeten", mondta. "Ha a fedélzeten, hogy bomba valószínűleg ott is." Megnézte Gina. "Felveszel szép nők, Nick," mondta.


Gina értettem, egy bók, nem szarkazmus. "G" - mondta, majd elmosolyodott.


"Terhes vagy" David Hawke-mondta.


Akart nevetni, de a gondolat, hogy Júdás húztam a szám széle le.


"Átkutatták az egész hajót?" Sólyom kérdezte.


"Felülről lefelé" - mondtam. "Az Isten szerelmére, mi is nézett ki a wc-ben. Csak azt nem tudom, semmi mást."


Nem mondtam semmit. Sólyom pedig Gina nézett rám.


Mi ez? Sólyom kérdezte.


"Csak azon gondolkodtam, hogy egy másik helyen", mondtam. "Mondd Bertholdi én is ott leszek."


Siettem, hogy a pénztáros asztalán, emlékezve arra, hogy az elején a keresés, a pénztáros azt mondta nekem egy ember, aki jött fel a kapitány asztalán beszélni a biztonsági dolgokat . Ezek az értékes elemeket. Ez azt jelentette, hogy biztos van a fedélzeten.


"Igen, Carter," Fabrizio azt mondta, hogy amikor az ego kérdeztem tőle. "Van egy nagy biztonságban az irodában. De nem tudom elképzelni, hogy van valami benne, ami érdekelne.


"Talán meg kellene nézni" - mondtam. Fabrizio nem bánt minket. Még csak nem is zavar, hogy megidézi a mester. Pár perccel később az ember méretű széf, nyitott volt. Meghajolt a fejét, majd követte őt be. Mi minden tűnt. A nagy csomag tartalmaz egy ezüst lelet Spanyolországból. Ez nagy csalódás volt.


"Sajnálom, signor," Fabrizio mondta.


"Hát, ez csak egy ötlet volt."


Hagytam neki egy ego, aztán visszament a kapitány asztala. Valami járt a fejemben, de nem tudtam rájönni.


Elkezdték az irodában. A kapitány sietett vissza a székébe. Mindenki ült, kivéve Hawke, aki a sarokban állt, a szivar, a sarokban a rta a sovány karját keresztbe a mellkasán. Odamentem hozzá, majd megrázta a fejét, jelezve, hogy nem sikerült .


"De Carter-nek tűnt, ez a hajó fel-le!" - mondta Bertholdi. "Ha van egy ilyen dolog, a fedélzeten, ő megtalálta volna."


"Elnézést, uram," mondta a vezető, a két Parti Őrség tisztjei, egy hadnagy. "Nem engedhetjük meg, hogy ez a hajó enter New York-i Kikötőt, amíg egy alaposabb nyomozás."


"Igazából "a polgármester beleegyezett," nézelődjünk tovább. Milliók élete forog kockán ."


Bertholdi bámult rám, mint ha az ego nem vezettek be ezt a kellemetlen helyzetet. "Vagy, hogy" azt kérte, " hogy hagyja el az utasok itt a tengeren, miközben továbbra is keresse a hajó?"


"Nem," a Sólyom válaszolt nevében a Parti Őrség tisztje. Mindenki ránézett. - "Van egy jobb ötleted, amitől sokan biztonságosabb az utasok számára. Jelenleg több kompok fut itt. Az utasok át ezek a kompok, poggyász nélkül, aztán irány a kikötő . Ők lesznek hát törődött, amikor a hajó újra átkutatta. A hajó maga is visszakerül a nyílt tengeren, majd a vizsgálat végzi a férfiak, mind a Hadnagy emberei én irányításom alatt.


"Vissza a nyílt tengeren!" - mondta Bertholdi egy üres hang. "Mozog az utasok?"


"Azt hiszem, ez az egyetlen biztonságos megoldás, Kapitány," Hawke-mondta. "A kompok nemsokára itt lesz," a hadnagy-mondta.


"De te nem!" kiáltott fel Bertholdi. "Ez nagyon hülye."


"Kapitány, a" Sólyom-mondta hidegen,"ostobaság lenne figyelmen kívül hagyni azt a veszélyt."


Kapitány Bertholdi összeomlott erősen bele egy székbe. Bámulta a kezét. "Remek," mondta. "De ha a bombát nem találtak, uraim, ő megkérdezte, hogy meghívhatja a társaság tiltakozni ez a szerencsétlen eset."


"Úgy kell kezelni, minden tiszteletem," Sólyom válaszolt. "Most, Kapitány, azt hiszem, jobb, ha tájékoztatja az utasokat, hogy mi folyik itt."


A gondolat, hogy már kavarog a fejemben, hirtelen testet öltött. Várta, hogy a másik embert, hogy hagyja el. Ha csak a kapitány, Hawk, Gina, s még az utastérben, megkérdezték tőle: "Kapitány, igaz, hogy az utasok jöttem, hogy adja át értékeit a több, mint egy bizonyos összeget?"


Bertholdi adott egy savanyú pillantást. Azt hiszem, hogy ő úgy véli, a személyes megkeserítője. "Igazából, Carter," mondta .


Sólyom nézett a szemembe, hogy kitaláljam, mit gondoltam.


"Sok ilyen kérelmeket az utazás alatt?"


"Talán öt, vagy hat."


"Aztán ezek az emberek, hogy ez az iroda, nem?"


"Igen, Igen".


"Mit csinálsz, Nick?"


"Azt hiszem, uram" - mondtam. "Odin körül ezek az utasok egy meglehetősen nagy csomag a szekrény ?"


Igen, a dell is. Több Ihs."


"Volt, hogy hagyja békén, ezek közt egyedül ebben a házban, még egy rövid időre?"


Nézett rám furcsán, majd láttam, hogy eszébe jutott valami. Ez volt az első alkalom, hogy egy görény, nem beszélt velük, amióta találkoztam vele , ő pedig beszélt egy bizonyos mennyiségű félelem a hangjában. "Igen," mondta lassan.


'Hogy nézett ki? Sólyom kérdezte.


"Az volt a szakálla. Egy nagyon furcsa kinézetű ember. Nagyon vékony arcát.


'Júdás! Sólyom kiáltotta.


"Azt hiszem, túl" - mondtam. "Talán megváltoztatta a terveit, amíg ebben a kunyhóban. Lehet, hogy a célja, hogy a bomba egy nagy biztonságban, de lehet, hogy úgy döntött, amikor itt volt egyedül, hogy talál egy jobb hely. Vagy talán nem akarta, hogy felkelti a kincstárnok a kíváncsiság a tételt."


Bertholdi kotorászott egy szék fiókot, majd elővett egy papírlapot. Úgy nézett Nah egy pillanatra. "A hang az ego egy nevet," mondta. "Benedict Arnold." Van egy első osztályú kabin száma tizenkét fedélzeten A. '


Abban a pillanatban, a polgármester megjelent az ajtóban egy darab papírral a kezében pedig egy riadt arckifejezéssel.


"Uraim, ha voltak is kétségei vannak a helyzet súlyosságával, ih ble tisztázzuk most."


Mi ez? Sólyom kérdezte.


"Az irodámba, most kaptam ezt a táviratot keresztül Rím," mondta keményen.


Sólyom felvette egy darab papírt, s felolvasta:


"Polgármester Úr! Az atombomba került ilyen helyen, hogy a város elpusztult, de a érintse meg a gombot . Hinnie kell nekünk, amikor azt mondjuk, ez nem vicc. Ennek bizonyítékaként adunk a kód száma a gyújtás mechanizmus: HTX 312.


A bomba felrobban 48 órán belül, ha az összeg száz millió dollár értékű aranyrudat nem fizetett. Ez körülbelül tíz dollárt, hogy New York-ban él. Kérlek, gondold át alaposan. Nagyon kevés források, a rendelkezésre álló pénz. Kapni fog egy második üzenetet a további utasításokat, hogy 24 órán belül.


Sólyom nézett rám. "Ő volt," mondta. Aztán azt kérdezte: "el tudod képzelni, hogy mit tehet a számok millió dollárt?"


"Tudod, ki küldött e-mailt?" A polgármester kérte.


"Az ember, akit keresünk," Sólyom válaszolt. "A táviratban az volt, hogy meg kell küldeni az egyik az ego a cinkosai Rím , így egybeesik az érkezését a Leonardo New Yorkban."


"Valószínűleg Farrelly," azt motyogta.


"Épp ellenkezőleg" - mondta a kapitány. "Ez nem mond semmit arról, hogy Leonardo , egyáltalán semmit."


"Nyilvánvaló okokból" Sólyom motyogta. "Nyilvánvaló, hogy nem akarják felhívni a figyelmet, hogy ez a hajó, Mr. Bertholdi."


Észrevette a pillantást a kapitány szemében, amikor Sólyom címzett a levelet, anélkül, hogy az ego a szokásos főcím. Ego, arrogancia idegesítő volt, de közel sem olyan idegesítő, mint ego hajlandó segíteni. De most Sólyom volt a főnök, Bertholdi vett parancsokat TŐLE, hogy gmu tetszett neki, vagy nem.


"Úgy értesültem, hogy az elnök, a kormányzó kapott azonos táviratok, "mondta a polgármester." Azt akarják, hogy közösen előteremteni a szükséges pénzt. De száz millió arany, Istenem, milyen bolond ez?


"Egy őrült, hogy nagyon komolyan vesz, Polgármester Úr - egy pszichopata bűnöző, aki elhatározta, hogy beváltsa fenyegetését, ha az aranyrudat nem szállított," mondtam.


"Abszurd, teljesen abszurd," Bertholdi mondta, ráncolja a homlokát. "Ez egy vicc - egy rossz Amerikai vicc."


"Nem szeretnénk, hogy nevess, ha egy bomba robbant," Hawke-mondta. Ő kinyújtotta a nyakát az ajtó felé, majd hívta ki, hogy a Parti Őrség tiszt előtt áll.


'Igen, uram? A parancsnok azt mondta, ahogy belépett.


"Carter úr, majd őt fogja keresni a kabint. Addig is, vidd a segédtiszt, majd néhány rendőr, hátha találsz Benedict Arnold, a kabin tizenkét Fedélzeten A. lehet, Hogy ez a személy. Ah, igen, a Kapitány, a "Sólyom hozzátette:" nem lesz veszélyes. Ezért prima vesz igénybe minden lehetséges óvintézkedést ." A rendőr bólintott, majd elfordult.


"Olyan szakálla van," mondta a kapitány. A régi tekintené ellenséges volt, majdnem teljesen eltűnt, pedig a viharvert arca gyűrött aggódj vonalak. "Egy nagyon sovány arcát. Ó, emlékszem, még egy dolog."


'Melyik? Sólyom csattant, gondosan követve a mester minden kurzív.


"Nos, nem tudom, hogy fontos-e," Bertholdi habozott, " de megkérdezte, lehetséges, hogy inzulin repülőgépen. A gyanú, hogy a cukorbetegség.


"Nem csoda, hogy nagyon rossz," mondtam halkan, látni Júdás hátborzongató profil a fejemben. Sólyom bólintott. "Kapitány, majd elküldi a két bányászati szakértők itt, hogy felkészüljünk minden előre nem látható körülmények ? Majd szóljon, ha Arnold talált."


"Minden rendben", a parancsnok azt mondta. Elment az egész kabin. Gina ült mellettem, csavarja ujjai között az enyém. "Hogyan segíthetek?" - kérdezte.


"Menj, igyál egy csésze kávét a hallban," Sólyom mondta. "Megérdemled."


Gina rám mosolygott, aztán elhagyta a kabint. A kapitány udvariasan követte. Végre kezdte, hogy mutass egy kis tiszteletet. Amikor Sólyom én pedig egyedül volt a kabinban, megfordult, hogy rám vigyorgott.


"Nem sok kerti munka, Nick," mondta, " nagyon szeretem. Van más mágikus ötletek?


'Nem, uram. Most fordítsuk meg ezt a kunyhó belülről kifelé.


Tettük meg. Tudtam, hogy a kompok úton voltak, s az utasok jönnek a partra, hamar, amitől jobban érzem magam. De ha Júdás volt tartja a detonátor egy bomba, ő robbantotta fel minket minden pillanatban.


Mi kotorászott át a mester asztal, átnézte a szekrényeket, pedig átkutattuk az egész kabin. Sólyom fáradt gyorsan. Leült a szék mögött a kapitány asztalán , s észrevette, hogy egy szivárog a vér a homlokán.


"Öregszem, Nick," mondta. "Úgy tűnik, nagyon fülledt itt a levegő."


"Igazad van," mondtam. Ránézett az oldalsó falon a taxit, látta, hogy a szellőzőt, pedig azt hittem.


Leült mellé a rács. Volt elhelyezni, egy meglehetősen nagy panel, amely akkor csatolni kell a nyögés csavarokkal. Odin po csavar volt lazítva.


Megkérdeztem. "Van valami szöget olló?"


"Igen," mondta, elérve az autó átadása egy ollót.


Amikor látta, hogy kezdem azt hinni, hogy csavarja ki a csavart a panel, azért jött, s ott állt mellettem érdeklődéssel. Én lázasan dolgozott, s bár a panel ragadt egyik sarokban egy darabig , végre sikerült.


Utánanéztünk, hogy a csatorna is, ott is láttunk: egy három méter hosszú csomagba csomagolva barna papír. Tele a megnyitón a csatorna, majd megpihent a végén az a pont, ahol a csatorna ívelt ment vízszintesen ki az utastérben.


"A szabó," Sólyom mondta.


Használt ollóval vágott egy lyukat a papír, rám nézett, a tartalmát. Volt egy dobozos körül, könnyű fém, valószínűleg az egész alumínium ötvözet. Voltak mechanizmusok kívül, beleértve egy miniatűr hosszú távú elektronikus vevő. Egy kis piros lámpa, nem kétséges, jelezve, hogy a bomba felrobban azonnal.


Ő húzódni.


"Felhívom a bányászati szakemberek" Sólyom-mondta csendesen. "Nekem is van valaki, aki ért is hozzá."


Megkérdeztem. "Mit csináljunk, hogy az utasok?"" "Menjünk le először?"


Sólyom hideg szemeit elgondolkodva. "Nem hiszem. Bármelyik pillanatban szembe tudunk nézni a konfrontációt a Júdás. Ezen kívül, azt kell feltételeznünk, hogy a bomba felrobban, szinte közvetlenül az orrunk előtt kevesebb, mint egy perc, talán egy percre sem. Mi közvetlenül a kikötőben. Ha felrobban egy bomba itt, a kontinensen fog szenvedni annyi kárt, mint ha mi voltunk a kikötőben . - Nem, Nick, meg kell próbálnunk, hogy kapcsolja ki az ego."


Ő bólintott, határozzák meg, mint a Sólyom, elől Júdás. Kiment a fülkéből, hogy hozza a szakember. Bezárta maga mögött az ajtót, majd megvizsgálta a szörnyű csomagot újra.


A vörös szent továbbra is világít fenyegetően, jelezve, hogy a rémisztő, de pusztító ereje a bomba. Aztán azon tűnődött, vajon Júdás nagyon nyomja a biztosíték gombot, még akkor is, ha megölte az egója . Ez a személy, mint ismertem a korábbi tapasztalat, a megtestesült gonosz. Talán, ha tudta volna, hogy mi fedezte fel a bomba, ő nem habozott, hogy elvégezze a embertelen terv, még akkor is, ha az ego robbanás megölte. Nem tudtunk kockáztatni, hogy annyi bizonyos, különösen, ha voltunk olyan emberrel, mint kiszámíthatatlan, mind mentálisan sodrott, mint Júdás.


Ő előre látta a szörnyű eredménye ez a rémálom-egy gombafelhő terjed az a meggyőződés, harag. Emberek milliói belül egy negyven-öt kilométeres körzetében pusztítást fog halni. Sok ezrek halnak meg során a másodlagos, valamint harmadlagos megdöbbenés. Ezrek fognak meghalni, lassú, szörnyű halál a sugárzás.


A gondolataim hamar szakította félbe egy kopogás az ajtón. Ment neki, s megkérdezte, ki volt az. Amint a Sólyom nevű ego nevét, ő kinyitotta az ajtót, majd félreállt, hogy engedjem be.


Őt követte Kapitány Bertholdi három marcona külsejű férfiak nem tudom. "Ezt nézd, Bertholdi," Sólyom azt mondta, irritably, elege van a mester bizalmatlanság, illetve az együttérzés hiánya. Bertholdi elsápadt. Ott állt, remegve, összeszorított ököllel a tehetetlen düh.


"El innen, uram," Sólyomszem csattant, jelezve, hogy ő kell kíséri a mester a nap .


Bertholdi Schell sétált fel a falépcsőn, a szeme furcsán frank előtte. Bezárta maga mögött az ajtót, majd visszafordult, hogy Hawke, a másik három. "Gottlieb úr, Nick Carter," mondta.


Ő kezet fogott egy vékony, szívós ember, keret nélküli szemüveg, az a sztereotípia, hogy a tudós. Sólyom elmondta, hogy Gottlieb találta fel a detonátort, egy eszköz, ami lehetővé tette, Júdás pedig társainak, hogy hozzon létre a bomba.


Eközben két gyújtás szakértők voltak foglalva a csomagolás eltávolítása a bomba. "Az lenne a szörnyű... szörnyű lenne, "Gottlieb motyogta, hogy" ha a készüléket használtak erre."


Ez, persze, volt egy enyhe kifejezés. Gottlieb csatlakozott a másik két férfi lehajolt, hogy a bomba. "Biztos vagy benne, hogy ő az?" kérdezte Ego Sólyom.


Gottlieb bólintott. "Nincs kétség. Az a személy, aki ezt az együtt jól ismeri a termonukleáris fúzió. Sajnos, bővítettük ez a tudás még tovább." Sólyom nézett rám, majd ő, majd elfintorodott. Gottlieb, valamint két férfi úgy tűnik működik a bomba. Egy piros-világít kísérteties fénye ragyogott a ih arcát, mint Gottlieb kattintott a nyelvét motyogta magában. "Itt," mondta végül. "Van egy hang a drót van. Igen, ez az. Nem, nem a másik.


Mi zsúfolt az ajtóban, nyögve. Próbáltam nem gondolni, mi történne, ha a bomba felrobbant most, még, ha nem is érzem. Az ember, aki dolgozott a bombát úgy tűnt, hogy az idegeim. Sólyom az ajtóhoz ment, kérdezte a Hadnagy, jelentette még. Ez nem így volt.


"Ez a dolog a teljesítmény, hogy az attribútum neked? Gottlieb kérdeztem.


Lassan beszélt, nem nézett felém, mint a figyelem középpontjában a durvaságot. 'Nem hiszem. Innen, a bomba mindent el fog pusztítani sugarú körön belül a hatvan, hetven kilométer." Arra összpontosított, hogy a detonátor mechanizmus, aztán, mintha hangsúlyozni a gondolatait, azt mondta: "Mi, akik nem lesz egyetlen esélyünk."


Csak annyit tehettem, hogy rázza a fejét. Gottlieb, mint egy ember aki olvas egy halálos katekizmus, folytatódott, továbbra is tartsa be a munkát a szakemberek: "De az első robbanás, az első lökéshullámok, nem lesz az ügy vége. Csapadék, szökőár - sugárbetegség, a javítás a lakatlan föld, egy folt a holt-tenger. Manhattan lesz egy semleges zóna, teljesen lakhatatlanná évtizedekben ."


Nem kérdeztem újra. Gottlieb adott nekem elég nyafogás gondolni.


'Hogy vagy? Sólyom kérdezte idegesen, még rágni a száraz szivart.


Az Odin körül a férfi megfordult, hogy szembenézzen vele. "Van még egy kockázatos ügy, uram," mondta. Verejték csöpögött a homlokára, hogy az arcát.


Sólyom, majd fölé hajoltam, a többieket figyeltem feszülten.


Volt egy pont, amikor azt hittem, hogy már majdnem kész, Gottlieb kiabált: "Nem, a fenébe, a szabó! Ezt az egyet nem!'


A férfi dolgozik, a készülék leáll, majd felém hajolt, a fejét a falba. Őt, látta, ego, keze remegett egy kicsit, ahogy becsukta a szemét, majd vett egy mély lélegzetet. Aztán megrázta magát, hogy szedje össze magát. Majd azzal folytatta, hogy a másik kettő kevesebb, mint tíz perc alatt, a három férfi megfordult, komor vonal elégedettség alkotó a szájukat.


"Ez történt" Gottlieb suttogta. "Az ártalmatlan bomba.


Sólyom meg én egymásra néztünk. Kiadta. "Túl sok volt a fáradt test" - mondta. Ő nekidőlt a kapitány asztalán, majd vett egy mély lélegzetet.


Felállt, s megpróbált mosolyogni.


Sólyom felvett egy új szivarra gyújtott, majd alaposan kicsapta a kör. Emelkedett a kabin felső határt, amikor úgy nézett ki, nyíltan rám. "Most, hogy ez megtörtént, Nick, csak egyetlen dolog maradt hátra."


Biccentett neki. "Júdás" - mondtam. "Ha szabad így mondanom, uram, jobb, ha holtan, mint élve."


11. fejezet


Az utas jelzések voltak, azonnal felemelte, majd Kapitány Bertholdi megköszönte nekünk, a jól végzett munkáért. Kompok, hogy pont akkor érkezett a hajót küldtek vissza a kikötőbe. A Leonardo majd adja meg a kikötőben több órát késett.


Röviddel azután, hogy a megbízást kapta, a hadnagy a parancsnok a Parti Őrség érkezett a hídra, ahol Sólyom elmentem, hogy konzultáljon a kapitány. "Benedek volt sehol, hogy" a parancsnok jelentette, hogy Hawke. "Az emberek még mindig folyik a nyomozás, de rejtőzik, s reméli, hogy elkerülje minket, amikor a többi utas gyere ki a partra."


"Ez jó," a Sólyom azt mondta, objektumra. "A zűrzavar az utasok, hogy ez szinte lehetetlen számunkra, hogy jól nézze meg mindenki. Persze, világos, hogy mindig változik a külseje megint."


"Azt hiszem, számíthatunk az," mondtam.


A hajó kikötött öt órakor. A New York Post már egy külön kérdés, hogy az utcán címoldalára merész. Tömeg, zsúfolt be a Porta bár körül nem; a rendőrség megpróbálta tartani ih vissza. Jelentések, valamint fotósok mindenhol ott voltak.


Sólyom helyezett tisztek az elején, végén a folyosókon.


"Mostantól inkább egyedül," Emu-mondtam neki.


"Rendben," mondta. "Maradok, a fedélzeten egy darabig így lesz, tudom, hol vagyok, ha szükséged van rám."


Gina én hagyta el a hajót, mielőtt az utasok partra. Ee elvitte a vámházba, majd mondtam neki, hogy maradjon ott.


Kaotikus volt a kikötő bár, volt egy pesszimista érzés megtalálni Júdás.


"Te vagy a közelben, ugye?"


"Nem, én megyek át az egész kikötő. Ha elveszítjük egy másik, egy szobát a Hilton Hotel, maradjatok ott addig, amíg értesítést kap tőlem."


"Rendben," mondta, csókolni az arcát. 'Légy óvatos.'


'Is.'


A riporterek lisztlángot, a kíváncsi körül a port, a bár, a rendőrség pedig ki kellett hagynunk erőfeszítéseiket annak érdekében, hogy fenntartsák a rendet. Megállt a bejáratnál, hogy a folyosó, ahol két másik AX ügynökök is áll. Egyszer megállítottak egy utas szakállas tartott ego szűk. Gyorsan megkereste őket, mondtam nekik, hogy tévedett . A szakáll volt az igazi.


Csak hat óra után, egy ember, aki épp akkor szállt le a fedélzet láttam. Ahelyett, hogy a vámon, ment, mindkét végén, az épület, ahol az őrség állomásozott a kapunál. Először láttam őt, ego, csak hátulról. Jól öltözött volt, de Schell volt, kezében egy botot. Ego járás volt ismerős. Úgy nézett ki, közelebb, s látta, hogy egy csupasz kezében aktatáska. Nem úgy nézett ki, mint a valódi bőr. A kéz nem hajlik körül a fogantyú a táska, mint egy igazi kezem volna. Csak, mint ő volt arról, hogy kövesse őt, elfordította a fejét, így láthatta, hogy az Ego arcát. Volt egy bajusz, napszemüveg, de ez a koponya félreérthetetlen volt. Júdás. Amikor meglátott, ő is sietett be a szál az épületek. Volt ott egy csomó ember van közöttünk, de mennem kellett, keresztül a tömegen. A haladás lassú volt , s mikor meghalt, Júdás már a kapunál. Amikor Wilhelmina húzta ki futott, látták bontani egy biztonsági őr, majd séta a kapun, a parkolóba.


Amikor odaért hozzá, Júdás eltűnt szem elől. Az őr, ki ugrott volna talpra, megpróbálta megállítani, de én kiáltotta ki, aki voltam, s futott keresztül a kapun. Mint járkált a sorban parkoló autók , látta, hogy egy taxit, húzza fel. Júdás rám nézett, a hátsó ablakon keresztül.


A Luger tokban neki futott a motor parkol ott. Volt egy csapat hosszú hajú fiatal férfi a közelben, de azt sejtette, hogy a motorkerékpár volt az, aki körül őket. Ránéztem, láttam, hogy a kulcsot az indítóban. Neki ugrott a nyeregbe. Volt egy nagy Honda célja az autópályán, majd a motor készült egy megnyugtató hang. "Jó napot!" Az egyik a fiatal férfiak tombolt körülöttük.


"Én csak kölcsön ego egy ideig!" - kiáltotta neki a reuma. Levettem futott a taxi.


Amikor elővettem az utcára, a taxi csak balra fordult, két utcányira. Én vittem át a forgalom. Elkezdtem halad egy taxit, majd gondoltam volna elkapni Ego a közlekedési lámpa. Aztán a kocsi elindul, át elrendelte, hogy Bryliv. Júdás sem adott a sofőr egy csomó pénzt, vagy a pisztolyt, a fej, az egónk. Tíz perccel később már autópálya vezet KENNEDY Nemzetközi Repülőtér, NY . Az országúton, a taxi elhúzódott tőlem, de azt hittem, jön a jó helyen. Nem értettem, hogy Júdás volna a gépet, anélkül, hogy az Ego utolérte őt a reptéren.


Tévedett. Ahogy kikapcsoltam a főút felé, a vasútállomástól próbáltam, hogy a távolságot kettőnk között a taxi , azt húzta ki rá az olaj áztatta útbaigazító táblák, a motoros csúszott ki nyíltan előttem.


Szerencsére rá estem, egy töltés benőtt magas bokrok, meg minden volt, horzsolások, zúzódások, valamint egy szakadt öltönyben. De a motort nem lehet használni többé. Úgy döntöttem, hogy fizessen kártérítést a tulajdonosnak később pedig ment egyenesen a reptérre. A lány megállította minden elhaladó autók, de már nem vette a stopposokat .


Végre, egy teherautó vett fel, majd megérkeztünk a reptérre legalább 45 perc után Júdás .


Egy kanyarral kiderült, hogy egy tucat külföldi járatok menetrend szerint indul az este. Ezek egyike volt a Pan Am verseny Rómában. Igen, egy ember jelentkezett be az utolsó pillanatban. Egy Benedict.


Megkérdeztem. "Tudok még neki?"


A férfi megfordult, hogy ellenőrizze a menetrendet, majd az órájára nézett. "Nem," mondta.


A gép bal tíz perccel ezelőtt. Rivne régió idő, az ütemezés szerint.


12. fejezet


Egyértelmű volt, hogy Júdás repül vissza Rómába, késedelem nélkül. Ott, hogy közel lenne a székhely, valamint Farrelly a banda. Valószínűleg nem tudta, hogy mi volt felfedezett egy ego földalatti komplexum Szicíliában.


Nem mentem el Rómába, amíg a következő reggel. De a másfél óra volt gép Londonba, majd egy Római útra, szóval úgy volt, hogy érkezik a reggeli, mint egy órával később, akkor Júdás leszállás .


Ő hívott michael egy kicsit érzékeny, valamint a taxival a Hilton a gépet, miközben vettem ezeket a jegyeket. A hotel akartam, hogy velem legyen, mert tudta, Giovanni mozgás, farrelli olyan jól. Amikor Hawke hívta, majd bocsánatot kért, amiért elvesztette Júdás , azt mondta, " Nos, lesz könnyű megtalálni a Rím. De ne feledd, ha megszökik, még mindig a detonátort."


"Kell, hogy értesítse a rendőrséget a Rím, vagy az Interpol így próbálja meg, hogy vegye fel őt, mikor leszáll?"


"Nem," a Sólyom-mondta. Ott volt az a kemény, hideg hang a hang, hogy néha használ. "Ha a rendőrség elkapni ego, nem tudod, mi fog történni. Nick, nem akarom látni, ego halott, ahogy javasolta.


Nem voltam meglepve, hogy ezt hallom.


Mire felszálltunk, Gina, én pedig teljesen kimerült volt, aludt az út nagy részét. Nem aludtam sokat, de eleget pihent, hogy továbbra is úton. Gina úgy aludtam, mint egy csecsemő.


Londonban, tudtuk, hogy át gyorsan, könnyen érkezett Rómába, miután nyolc órakor. Volt egy világos, napsütéses reggel. Adtam a taxisofőr a címet a lakás Gina adott nekem. Farrelly hozott a nők, pedig Gina azt mondta, hogy néha az egója, hogy találkozzanak más alvilág főnökök. A rendőrség nem tudta, hogy a lakás is létezett, de azt Júdás tette . Ha telefonált, mozgás, farrelli közvetlenül a leszállás után , Gmu lett volna, mondtam, hogy nem biztos, hogy menjen Szicíliába . Így, lehet, hogy úgy dönt, hogy ez a lakás volt a legbiztonságosabb hely, de valószínű volt, hogy ott találkozunk, hogy megbeszéljük a további tervek .


Majdnem egy órával később, leszállás után, megálltunk előtt egy lakás. Úgy volt, hogy az enter billentyűt, amikor zajt hallottam a sarkon.


"Állj meg itt," Gineh mondtam neki.


Rohantam fel a sarokban a ház két férfit látott kijönni a járdán sétálni egy ezüst Lancia leparkolt az utca túloldalán. Egy volt körülvéve, egy magas, karcsú Farrelly, a másik pedig Júdás is, aki úgy nézett ki, mint a Halál a ruháját . Volt leleplezte, de még mindig oldható egy sétapálca.


Én úgy döntött, hogy a sztrájk azonnal. Wilhelmina húzta ki. "Elég," kiabáltam. "Róma az utolsó állomás."


Ő úgy reagált, hogy a két lábam, gyorsabb volt, mint gondolta. Amikor lelőtték, szaladt a kocsihoz. Wilhelmina lőtt, de kihagytam, pedig a Gawk ásták be magukat a macskakövet amit mögötte. Én lőttem le újra, megütötte a lökhárító, majd eltűnt a kocsi mögött.


'A fenébe is! Azt motyogta.


Akkor Farrelly lőtt. A Gawk repült el a következő házhoz. Kénytelen voltam elrejteni, amikor újra lőtt, de én úgy éreztem, egy szúrt seb a külső a bal karom. Láttam, ahogy a másik oldalon az autó, ahogy kinyílt az ajtó, de én voltam foglalva azzal, hogy folyton a Farrelly ütni .


Hirtelen azt hallottam, hogy Gina sikoly. Sikított. "Fél felvétel!"


Nézi Farrelly sor, hogy Gina, az övé, eszébe jutott, hogy volt egy ego szerető. Amikor látta, hogy neki volt egy pillanatra, tele van dühvel. Célba vette, majd lőtt, a nem. A Gawk telt el, mimmo nem egy pár centire.


Ő viszonozta a tüzet. Az első lövés a fal mellett Farrelly; a második találatot a gmu a nyakát. Veri convulsively zuhant a járdára.


Két golyó süvített el az elmúlt méterre a kocsi mögött. Egy pillanattal később, a motor ordított pedig Júdás elhajtott le a keskeny utcán. Én lőttem le a kocsit, de csak sikerült megtörni a hátsó ablak.


'Jól van? Jinwoo kérdeztem.


"Igen."


Megyek a lakásban, s maradjanak, " mondtam. "Majd jövök később találkozunk."


Ő tiltakozott, de én már fut, hogy az Alfa Romeo 2000 parkol ugyanazon a járdán. Nem volt zárva. Ők hozták a motor a gyújtás vezetékek, neki ugrott be a kocsiba, majd versenyzett, miután Júdás.


Két háztömbbel később, az ego láttam. Ő vezette három háztömbnyire előttem kanyarodott egyenesen előre, próbált szabadulni tőlem. Neki, átment a jelek egy csinos kicsúszott a hátsó kerék, meg egy visítani, a gumik . Előttem, Júdás balra fordultak, a kis utcán, hogy a led közvetlenül egy ipari területen. Öt perc múlva riadt fél tucat gyalogosok majdnem összeütközött két autó. De Júdás nem lassított, valamint, hogy nem az övé. Ha már az autópályán, az Alfa fogott volna vele , de ez a módszer a vezetés, a sebességet, az autók szinte ugyanaz, Júdás felismerte ezt.


A másik után öt perccel, Júdás átvette a vezetést, majd elvesztette az ego. De amikor befordult a sarkon, a raktár, látta, hogy egy autó az aszfalton az ajtót. A luger rikoltott megállt, kiugrott, s húzta fel. Júdás nem volt sehol. Ránézett a raktárak vajon ment oda. A páncél csúszott feléje, mint a tekintete ráesett a csatornafedél. Nem volt semmi szokatlan, hacsak az nem, hogy kissé ferde. Kinyitotta, odasétált hozzá, s nézett a fedelet óvatosan . A rim hagyott nyomot a sárban, az utcán. Ő hajolt le, s hallgatott. Egy tompa bozontos hangját hallottam. Kétségtelen, hogy volt, bozontos Júdás.


Annak ellenére, hogy magát, felnézett rá ego számára ravasz. Annak ellenére, hogy a rossz egészségi állapot, valamint a mesterséges kéz, az ember olyan okos, mint a közmondásos róka. Gyorsan kinyitotta a csapóajtót, majd csökkentette magam, amíg a csizma megérintette a harmadik fokára a fém lépcső a szobába. Egy éles bűz rose fel körülöttem. Ilyen gőz megnehezíti lélegezni, de a mélyebb hogy leszállt a gödörbe, a sötétebb lett. A sötétség alattam, azt lehetett hallani, a tülekedés, a patkányok. Ha Júdás megszökött kihasználva a hatalmas földalatti csatornák részeket, amelyek Rím szennyvízcsatorna-rendszer, jó esély volt rá, soha nem találok ego újra.


Ez volt az utolsó dolog, amit akart.


Ő elkerült a Niagara-Vízesésnél. De most nem akart kerülni nekem, most, hogy ez csak a kettőnk között a férfiak. Ő nőtt a sebesség, gyorsan leszállt a iszappal borított fém lépcsőn.


Amikor végre elérte az alsó, rábukkant egy keskeny kő párkányra. Patakok, piszkos, büdös víz lassan gurgled át az ősi kő. A bűz szinte elviselhetetlen volt, a levegő alig volt levegő.


A halvány kör eső fény az utcáról fenti nekem adott egy ötletet. Ott állt, még mindig figyelt a szurok-fekete árnyékok. Aztán hallottam újra a hangot a sietős lépteket hallva a sötétségben, talán száz méterrel a jobb.


Wilhelmina volt a kezemben. Neki alázatos lehajolt, követ Júdás a zavaros sötétség.


Egy meleg, szőrös dolog, megmosta a lábát. Majdnem kiabált a zászló engedélyt, hogy végre, de nem fojtott a hangja, mint a patkány repült mimmo nekem, nyikorgó, futott lefelé a keskeny párkányon. Nehéz volt tartani a tempót, különösen azóta, hogy a párkány egyre csúszós, nedves miatt a mohos réteg a régi, viharvert sziklák.


Nagy, eyeless rovarok lógott az alacsony mennyezet. Nem lennék meglepve, ha láttam, hogy a denevérek is . Nyálka csöpögött mindenhol, a levegő fullasztó volt, s nyomasztó. De nem fele olyan lehangoló, mint Júdás.


Arra összpontosított, hogy a halványuló nyomában. Valami megcsillant a sötétben előttem. A odabújt nyögés, aztán visszatartja a lélegzetét. De akkor Júdás sietett, majd követte a Wilhelmina a kezében.


Ahogy fordult a sarkon, hirtelen kénytelen lebuj, majdnem elvesztette az egyensúlyát, s beleesett a csatornába. A Gawk fütyült fölöttem, s hallottam, ahogy Júdás sántít újra. Követte őt egy kisebb csatorna, egy sötét folyosón lényegesen szűkebb, mint az első.


Befordult a sarkon megint talált rá, célba vette, majd lőtt. A Gawk hit alapját, majd visszapattant. Hiányzott, ezért menekült, miután Júdás, mielőtt túl messzire előttem .


Ez egy klasszikus macska-egér játék. Ő válaszolt, hogy minden ego mozog ugyanazzal a gambit. De amikor befordult a sarkon, ő nem volt sehol. Ez a hulladék vizes terület volt, már nem használt. Száraz volt, majdnem szagtalan. Ez lepett meg először. De ő hamarosan felfedezte az oka, hogy Júdás úgy döntött, ez az átjáró, az alábbiakban az utcán. Látta, hogy a lyuk a nyögést, ami most borított egy ón tányér. Volt egy hevenyészett csapóajtót. Megállt, figyelt, de zajt hallottam, a másik oldalon az ajtóban. Aztán a naplemente.


Most már egyenesen tud állni. Ő találta magát egy alagút tele szeméttel, valamint a különböző kőzetek. Amíg ő ott állt, az övé hallottam egy hangot a távolból. Úgy tűnik, Júdás tudta, hogy ez kilépés a csatorna pedig úgy döntött, hogy használja, hogy megszabaduljon tőlem. Hamarosan kiderült, hogy szándéka. Szergej jelent meg előttem, s láttam, hogy Júdás a sziluett. Rám lőtt kétszer. Egy gawk szinte áttörte a hüvely. Most önként lett veszélyes, mert a sötétség.


Odament a kivilágított megnyitása. Amikor odaért, látta, hogy az alagút vezetett egy kis szobába, ahol egy villanykörte lógott. Körülnéztem. Most már tudta, hogy hol voltunk. A csontok körülbelül ötven ember feküdt egy nyögés rést, a koponyák halmoztak tetején őket, ők bámult rám mogorván. Júdás elvitt a katakombákban, az alagutak, a város alatt, ahol az első Keresztények elrejtette a saját hóhéra. A következtetés az volt, hogy biztos a katakombák Szent Callixtus, a leghíresebb Római katakombákban. Bár volt egy felajánlás, ezek a helyek nem a turista lista.


Átsétált a szobán, majd Júdás. Teljesen sötét volt megint, bár voltak izzók itt is, ott is . Hallottam, ahogy Júdás lihegve most, bizonyítva, hogy egyre gyengébb. Ő számított, hogy volt egy darabig, mivel a vadászgörény adott a gmu-az inzulin injekció formájában, valamint, hogy a chase volt megzavarta az ego anyagcsere. Ő nem tartott sokáig. De én nem akarom, hogy arra a pontra, ahol ő is keverjük össze a turisták . A tempót érte.


Hamarosan belépett a második szobában ugyanaz a világítás, mint az első. Júda nem láttam, szóval beviharzott a szobába. Csak úgy, mint az első szobába, ott volt egy halom csontok, koponyák, a polcok a falak. Volt már félúton van a szobában, mikor meghallotta, nehéz légzés a jobb.


Megfordult, gyorsan. Júdás nekidőlt egy halom száraz, törékeny csontok. Ego arca hamuszürke, izzadt. Az az ember volt, a bőr, a csontok , a koponya nézett ki, mint a koponya a polcokon, mint a célpont egy élő ember. Volt egy csúnya ember, de most már egyre ijesztően groteszk.


A légzés szabálytalan, zihálás. Volt egy réteg hab az alsó ajkát. A kezében volt egy rövidített Smith & Wesson revolver 44-es Magnum. Ha ütni belőle, akkor nagyon gyorsan csatlakozzon a többi marad a katakombákban.


Nevetett rekedten, mivel úgy vélte, a következő lépés. A nevetés sodort belőle, mint a kavicsok egy ablak, ablak; a protézist, intett a tippeket az ego-remegett ujjai bizonytalansági. A jobb kezében revolver volt, sima, viaszos .


"Most végre ölni, Carter," elpatkolt.


Azt galamb a földre leszállt a csontok közé, amely úgy éreztem, repedés alattam. Júdás revolver ugatott, majd a nem fogadott, Párizs. Felállt, s amelynek célja, a gmu luger a mellkasán. Az ujjam meghúzni a ravaszt, de nem a tűz.


Júdás ledobta a revolvert az ölébe, s esett vissza a csontok közé. Ego arca eltorzult, a szeme üveges. Egy pillanatra, a légszomj, úgy tűnt, nagyon hangosan, aztán hirtelen megállt. Ego teste megfeszült, s a revolver esett át ego karját. Akkor az ego célpont, a falon-az ego szeme tágra nyílt, a diabéteszes kóma.


Felkeltem, majd odasétált hozzá. Abban a pillanatban az övé odahajolt hozzá, a teste rándult hevesen, majd megfagyott. Az ő egója vett egy impulzus. Nem volt pulzusa.


Felállt, a tokban luger ,majd lenézett a csupasz csontváza. Júdás volt a halott, a nukleáris detonátor biztonságban volt, ő vágyott a napsugár.


Elhagyta a testet, majd átment egy jobban megvilágított alagút bejárata a katakombák. Júdás lehet, hogy nem található meg, amíg úgy nézett ki, mint a többi csontváz ezeket az alagutakat. Ha az ego nem találták meg, mielőtt a svéd ego szétrohad, az ego lehet tekinteni, mint a maradványait egy korai Keresztény. Ahogy nyelt el a sötét humor, az a gondolat jött egy csoport turista a kijárat felé tart.


Az olasz útmutató nézett rám. Azt mondta. 'Gyerünk!' - Meg kell maradni a társasággal, signor! Már majdnem vége."


Őt is csatlakozott hozzájuk, aztán elsétáltunk a fény felé előttünk. "Egyszerű" - mondtam neki, útmutató. "Én késett egy meglehetősen hátborzongató jelenet."


Ő kuncogott. "A legrosszabb még hátra van, signor."


Neki, gondoltam az év feladatok-még meg kell tennem, ha tovább az életét. "Remélem, hogy nem kapcsolódik a próféta Nostradamus," mondtam.


Ő nem érti a viccet.


De nem érdekel. Egy dolog biztos volt: Júdás halott volt. Senki nem tudta, hogy mi vár rám a következő. Ahelyett, hogy arra gondolsz, hogy a jövőben, visszatért a jelenbe, most itt. Aztán az övét, gondolta Gina, majd elkezdett mosolyogni. A legjobb vigyor el lehet képzelni.


* * *


A könyvről:


Hogyan lehetséges ez? Nick Carter volt hirtelen arra kényszerültök, hogy a dokumentum a Vatikáni Múzeum során rutin munka . Egy véletlen Etruszk váza úgy tűnt, megfelelő erre a célra.


De nem volt arról, hogy Carter Nike ego tevékenységek, mint kiderült később, amikor Carter próbáltam megtalálni a dokumentumot. Mert abban a pillanatban, hogy volt egy váratlan tanú, hogy egy nagyon profi művészeti lopás.


Mint művészeti kincseket, köztük egy Etruszk váza, eltűnt egyenként az ablakon keresztül , Carter úgy nézett ki, nyíltan szemébe a régi ellenség, Júdás.


Júdás tudta, hogy többet ez a dokumentum, mint a Sólyom, s Carter gondolta volna, hogy a legrosszabb álmaimban ...


Nick Carter


Kobra Jel


Nick Carter


Kobra Jel


fordította Lev Shklovsky


elkötelezett, hogy a memória, az elhunyt fia, Anton.


A főszereplők:


NICK CARTER


alias N3 ügynök, FEJSZE


"SHIVA"


Fej, a Kobra szervezet


ASHOK ANAND


Indiai titkos ügynök


PURAN DASS


vezetője az Indiai titkosszolgálat


NIRAD s RANJIT


tagjai a Kobra szervezet


REEVA SINGH


shiva unokája


1


A lány összegömbölyödve a karjaimban, puha, törékeny, valamint a pillanatban teljesen elégedett. A ritka gyógyító élmény volt egy ilyen nő Reeva. Árnyék suhant át a golden bőr, fekete haj, valamint egy pillanatra azt hittem, kezében egy valóra vált álom. A szoba sötét volt, Bokszer volt csökkentette azt. Szerencsére a szállodában volt egy légkondicionáló rendszer levegő mintavétel az éjszakai hő Új-Delhiben.


"Nem mondtad el nekem, hogy miért," Reeva suttogta. A puha, meleg ajkai finoman csiszolt üreges között a nyak, illetve a váll, a melle feszül a karom.


Ő lett az arca, s úgy nézett a vonal a kövér ajkak. A következő, Lobka helyesli, a makacs kifejezés egy nő, aki mindig megkapja, amit akar... az a nő, aki el volt jegyezve volt még egy gyermek. "Mi, Reva?" Megkérdeztem, fut az ujját a bársonyos bőr életében.


"Miért jöttél ide, Nick?" Ő húzta vissza, csökken a fejét a párnán. A hosszú, fekete haj kialakult egy rajongó a fehér szövet a párnát, mint egy glória, hogy keretbe az arcát, tökéletes jellemzők... egy arc, ami abban a pillanatban tükrözi belső gyötrődés, érthetetlen hitetlenség.


— Mondtam, hogy " mondtam, próbáltam úgy beszélni, türelmes, meggyőző. "A cég küldött, hogy tárgyaljak a vásárlások. Szövetek, selymek, szálloda fitnesz központtal rendelkezik... szóval, mindent. Minden, ami kevesebbe kerül, ebben az országban, mint bárhol máshol.


Persze, hogy hazudott neki. Persze, azt nem tudta megmondani, Reeva, aki volt. Különben is, mi a különbség? Nem volt oka rá, hogy magában a lány, éget a fedelét, majd felfedi, hé, hogy az ő neve volt a Nick Carter, FEJSZÉVEL ügynök jelenleg misszió Új-Delhiben.


Korán reggel az estén érkezett meg az Air India-járat. Pedig számítottam a legkevésbé, hogy találkozzon egy nő volt, mint Reeva, egy kedves társ, hogy az ember nem számíthatok. Ült a szálloda bárjában, amikor visszatért a úszni a medencében. A tökéletes alakja volt csomagolva egy kék-ezüst sari; azt is éreztem, azonnali fizikai vonzalom első látásra. Aztán az egyik szó követte a másikat, szinte anélkül, hogy észrevennénk, meghívtam vacsorára.


Elmentünk egy francia étterem a Chanakyapuri, egy piros-fekete oázis közepén egy zsúfolt város. Ez egy lehetőség volt, hogy rávegyék őt meggyőzni, hogy együtt töltik az éjszakát.


Mint kiderült, nem túl nehéz meggyőzni.


A szeme, mint fényes, érzéki, mint a haja, beszélt egyértelműen. Persze, voltak kérdések, illetve a játékokat, egy közös gyakorlat a csábítás művészete. Előzménye, hogy egy este a szerelem, a szenvedély.


Mondanom sem kell, Új-Delhi sokat jelentett nekem (illetve AX), mint Rewa Singh. Ő küldött, hogy India által Hawke, s bár úgy érezte, egy kétségbeesett ötlet, lehetetlen volt, hogy meggyőzze az Öreg. "De nincs semmi bizonyíték, hogy ez az ember létezik." Rámutattam.


"Eggyel több ok, hogy ott, Nick," Hawke-mondta egy gúnyos nevetés. "A lázadás, zavargás vagy a bizonyíték, nem?" Kalkutta hall, az állam a félig anarchia. Ki szállított a lázadók, a fegyverek? Lőszert nem nőnek a fák, hogy pontos legyek.


"Ez egy belső biztonsági kérdés az Indiai kormány" - mondtam.


"Valójában. Fantasztikus. Teljesen egyetértek vele. Igazából, ha csak lázadások, zavargások, nem ez lenne a feladata, Nick.


"Akkor mi?"


"Nézd meg ezt. Átnyújtott egy összehajtott papírt. "Ezt fogja mondani, hogy többet a titokzatos férfi, Úr', Siva'.".. talán néhány homályos célzást, hogy a másik létezik. A keserű füst a szivar égett, az orrlyuk, nekem megmozdult a szék messzire, hogy olvassa el a dokumentum.


Miután elolvasta a cikket, volt egy nagyon jó ötlet, mi Sólyom jelent.


A főnök jegyezte meg vigyorogva. "Amint látod, ez egy mocskos üzlet, nem gondolja?


"Azt mondanám, hogy erkölcstelen.


"Nos-mondta Nick. Az ember megy, hogy a hajó tíz millió dollár értékű nyers heroin, hogy az Egyesült Államok. De ahogy láttam, ez nem az a zavaró elem. Ha csak gyógyszerek, nem hívott volna valaki más. De amikor a nemzetközi diplomácia, meg a világbéke... akkor csak meg kell, hogy bízza ezt a feladatot neked.


Bólintott, anélkül, hogy megnyitná az rta.


A dokumentum, hogy ő csak olvasható volt, az Ovális Irodából. Lehetetlen, hogy menjen magasabb. Arra utalt, hogy valami, amit olvastam az újságban, hogy egy incidens, hogy soha nem hittem volna kapcsolódó AX, nemhogy a munka.


Valaki hívott, a Szovjet nagykövetség, Washington, arra hivatkozva, hogy az amerikai Egyesült Államok Elnöke. A hang tökéletesen szimulált. Lehet, hogy ez egy vicc, de a szavak nem voltak ártatlanok egyáltalán. Az "elnök" kiadott fenyegetések gyulladásos jellegű, a fenyegetések, hogy a rendszer a Szovjet nagykövet, hogy siessen a jelentés, hogy Moszkva.


Végül, a félreértés volt szánva, s a Fehér Házban kiállított számos elnézést. Ez is lehetett volna a vége, de ott lett volna a folytatás helyett. Az első titkár, a Központi Bizottság, a CPSU, a fő politikai ábra a Szovjetunió, beszéltem az elnökkel a "forródrót". Csak nem ő volt az első titkár egyáltalán. Az igazat megvallva, senki nem Washingtonban, vagy Moszkva tudta, hogy ki volt utánozza az orosz hang. A szóváltás messze nem volt barátságos, kéri az elnököt, hogy hívjon fel egy rendkívüli ülésén a Nemzeti Biztonsági Tanács.


Minden világos volt megint... de nem sokáig. Ők vadászgörény, kevesebb, mint két héttel ezelőtt, tapasztalt egy sor hasonló incidensek; egy exchange fenyegető, sértő között India, Pakisztán, között, Izrael, Egyiptom, között a Kommunista Kína, Japán. Minden egyes alkalommal, a hang, a diplomata volt, tökéletesen utánozni, ami ahhoz vezetett, hogy egy nagy, dühös fenyegetéseket számláló fenyegetések.


A világ határán, a nukleáris háború. Most, a szerint, hogy a Fehér Ház a dokumentum, hogy valaki félre akar vezetni minket a szakadékba. "Szóval gyanítom, hogy ez a titokzatos "valaki", aki úgy nevezi magát, Shiva az agy mögött egy szervezet neve Kobra, valamint, hogy ő a felelős, hogy mi folyik itt..."


"Talán, Nick. Feltéve, hogy Shiva egy személy, nem pedig valami más is, " a Főnök tisztázni. "Tény, hogy a Kobra létezik. Pedig biztosak vagyunk benne, hogy ez egy fegyver, valamint a kábítószer-kereskedelem szervezet. De ez semmi ahhoz képest, hogy " magyarázta idegesen, megérinti a dokumentum befejezte nézi. "Ez a Shiva egy valós személy?" Vagy ez egy fedél valami furcsa nemzetközi szervezet parancsot adott, hogy Kobra? Szavazás, amit tudnunk kell, amilyen gyorsan csak lehet, teszem hozzá.


"Tehát azt hiszed, hogy ha Shiva egy ember, igazából utánzó hangokat?"


Sólyom bólintott fáradtan.


"De nem is tudom, ha Shiva létezik."


"Bull' s-eye."


- Szóval, meg kell találnia a személy, aki még soha senki nem látta, aki lehet, hogy utánozni a hangját néhány karakter, mint ő... mit gondolsz, Hol kezdjem?


"Nem, nem, Harcos 3 semmiért, Carter.


Nem a reuma, hogy olyan, mint reméltem. De mint mondtam, néha lehetetlen tárgyalni valakivel, mint Sólyom. Tehát el kellett mennem a világ minden tájáról, majd kérdezd meg, hogy valaki vagy valami, aki saját magát nevezte Shiva.


Tudja, hogy ez egy álnév, majd tanulmányait a dokumentumok otthon. Sőt, Shiva volt egy Hindu isten általánosan ismert, mint a Pusztító. Háborúk, éhínség, halál... ezek a csapások voltak, hogy az ego abszolút megkérdőjelezhetetlen a dominium alatt az ego ellenőrzési hatóságot. De ez még nem volt; a könyveket olvasott foglalt illusztrációk, fényképek a szobrot ábrázoló Shiva díszített kígyók. Ezek nem egyszerű a kígyók, de kobrák, halálos Indiai viperák.


Ezért kellett követni, hogy úgy tűnt, nem létezik lehetetlen... hogyan kell számolni a homokszemek a bankok a Gangesz!


De ha Shiva volt, csak az, hogy valaki sodrott képzelet, akkor Reeva Singh biztosan nem. A lány volt az igazi, édes, puha, meglepően élénk.


Neki, kiderült, hogy a megoldása ee dugóhúzó kutatási problémák, nyomja meg a száját, hogy ő tölti meg a száját. Az arany a bőr borította a könnyű fátyol a fény, amikor a mellét nyomta azok ellen, éretlen, kemény mellek, én túlterheltek, kontrollálhatatlan vágy.


"Nem, nem," suttogtam, miközben megpróbálta kérdezd meg még egy sor kérdést, hogy visszatértél hozzám. "Nick vagyok, te pedig Reva... nem is kell több... abban a pillanatban. Ee megöleltem szorosan, ő pedig elfojtott egy nyögést.


Nyomja a takarót az ágyról a lábát, az apja fogta szorosan hozzá. Reeva szemei voltak, széles, de úgy látszott, hogy keresek valamit, a másik oldalon a szobából. Abban a pillanatban tudta, hogy bajban van.


Zajt hallottam. Egy másodperccel később ő is felismerte, hogy eredete a fémes nyikorgását, hogy jött a szobában, mint egy rekedt suttogás... Valaki babrált a zárral. A Smith & Wesson volt a felső fiókban az éjjeliszekrényen az ágy mellett, de abban a pillanatban el a kezem. A halk zaj megállt, majd kattintson... aztán, rájöttem, hogy nem lenne időm, hogy fogd a puskát.


Az övé kiugrott az utat, amint az ajtó kicsapódott. Két szakállas férfiak, fehér ruhában hímzett ing, vászon nadrág hasonló a pizsamát viselt a legtöbb Indián állt ellen a fényt, a folyosón. De mi hatott rám, mint a Svédek volt a rövid csövű pisztolyt tartott határozottan az egyik turbános számok.


A fegyvert szegezett rám, nem volt semmi, amit tehettem róla. Az ajtót halkan mögött a két férfi, a fegyvertelen ember lett a szent fény a szobában.


Pislogott a hirtelen fény pedig nézte a két támadót, megpróbálja megtalálni a kiutat. Voltak erős, izmos, a szakállas arcok, kifejezéstelen, de abból ítélve, a szakáll pedig turbánt, mindketten Származnak.


"Jó estét, uram," az, aki a fegyvert, azt mondta, a köszöntés vált, hogy egy nagy vigyor, ahogy rájött, hogy Reeva voltunk, meztelenül, s ezért még inkább sebezhető.


Jelenleg csak kártyával lehet, hogy játszott az volt, hogy maradjon leple alatt a turista, illetve egy üzletember. Egy sértett hangon, azt mondta,, " Mi történt?" Csináltam egy gesztus, hogy vedd fel a telefont, de egy fegyvertelen Indiai Szikh költözött a régi vágású telefonom mellettem.


"Micsoda ostobaság, sahib! felkiáltott, vigyorog. "Senki nem adott engedélyt, hogy a mozgás, sem a mem sahib," mutatott Reeva, aki már húzta fel a takarót, majd tekeredett fel a takaró alatt.


"Nézd meg a láda, Mohan," a férfi a pisztoly mondta a társának.


"Ha ez egy rablás, nem fogsz találni semmit ellopni," ih figyelmeztettem. "Csak bevételek. NEKÜNK rúpia, az usa dollár.


Nem voltak lenyűgözve. Nem, egyáltalán nem.


De ahogy beszélt, kezdett koncentrálni, készül a test, mind a lélek számára egy erőszakos, osztatlan fusion. Utoljára élvezett szünetet a küldetések között, Sólyom ragaszkodott hozzá, hogy a szokásos pihenőidőt, valamint a nyaralás, hogy menjen át egy intenzív képzési idő, hogy tökéletes volt a készségek a szokatlan formák, önvédelem. Többek között a különböző technikákat, hogy ő is elsajátította, volt is egy formája az autoszuggesztió, hogy azt tanították, egy fekete öv, egy "rette dan", bajnok a taekwondo, egy koreai változata a "kung"." Az oktató is oktatott a taekwondo. Ebben a formában a karate alapján használja a kellő lendületet nyert használatával az egész testet, különösen a combok, lábak.


Tehát, ha az egyik a két támadók elkezdte feltúrni a holmiját, s arról, hogy felfedje a teljes személyes arsenal, kész voltam megtenni az első lépést. Elképzelte magát, mint egy tavaszi, képes ugrani körül a szemét, majd dobja a test a térben.


Revu meglökte, majd kiugrott az ágyból, leszállás a sarkában, mint egy macska. Egy gawk süvített el a fejem felett, ahogy a padlóra. Mohan partnere volt egy erős hangtompítós fegyvert.


"Nick ... nem! Reeva kiáltotta, mintha könyörgött, nem veszekedni vagy megpróbál ellenállni a két férfi.


De nem fogom vesztegetni az időt.


Mohan, valamint a partner nem fenyegette a lányt, de közelebb hozzám, az ajkai hajlott egy megfelelő vigyor. Ih fogak, íny volt, vörös foltos a nehéz, a rágás a paan levelek. A vakító fény a ih lámpa, a szájukat, úgy nézett ki, véres, mint ha befejezte darabokat a nyers húst.


"Alábecsül minket, sahib," sneered a pisztolyt. — Meg tudnám ölni a lányt, de szeretnénk, hogy nagyon jó munkát végeznek először."


Nem kell várni, hogy mi az a "munka" volt a fejemben. Egy éles kiáltás a "ki-app", hogy azonnal tegye a két férfi a védekező, őt, magát a lábát, s megtámadta. "Megértem-rio-cha-gi" - egy kör alakú rúgni, amelyben minden Alenka kiegyensúlyozott visszafelé. Ego megjelent neki azt az erőt, koncentráció csak össze tudott gyűjteni. Ő tette ki a lábát, s elérje a célt.


Egy förtelmes bugyog kísérte a sóhajtott az ember, a fegyver; a puszta sarok rúgott ego a solar plexus. A levegő rohant ki az ego, a tüdő, mint összeesett a földön, levegőt venni. A pisztoly lógott a kezében, de ahogy felemelte a fegyvert, hogy a tűz még egy esélyt, ráugrott, s ugrott a Mohan, mielőtt lőhetett volna el.


"Ne félj, testvér," suttogtam, mint a másik kétségbeesetten megpróbálta megfogni a lábát, hogy dobja vissza. Volt gyorsabb, mint volt.


Itt volt a jutalma erőfeszítéseiért, amikor elkezdte a gyakorlást taekwondo, majd a kung-fu.


A kezét emelték, mint ha ez lenne az alap, hogy a halálos "ma-nal-chi-ki" egy formája a támadás, hogy megtudta, hogy a mester tökéletesen. A kezem mozgott a levegőben felé egy bizonyos ponton tér felé Mohan célpontja. Amikor a kemény ujjaival megérintette az alap az ego orrát, nem kell orvosi diploma, hogy az ember már halott volt.


Leszúrták egy darab gmu csont az agyban, azonnal megölik. Egy patak vér tört le a rta ego, aztán a tekintete megállapodott rajtam... akkor, ego szeme homályos válása előtt tárva-nyitva, üveges, mint két darab fekete márvány. Egy rekedt, fojtott hang szökött át rta ego, mint a földre zuhant. Inert, mint egy rongybabát, az orrát, felismerhetetlen, piros, zúzott, mint a lé egy érett gyümölcs.


Mohan már nem volt egy "gyilkos", "volt egy hulla.


De az a néhány másodperc telt, hogy befejezzem az ego, az ego társa felépült ahhoz, hogy megpróbálnak visszatérni a támadást. Neki, úgy érezte, neki mászik át a padlón őszinte mögöttem, én nem hiszem, kétszer.


Az övé, kész volt azonnal. "Hanna, dol, seth" ... egy, kettő, három... mentálisan hittem. Aztán a bal könyök volt rángatta vissza a szörnyű "pal-kuch chi-ki".


Neki ellenfél megüt a kandi az álla alatt. Felsikoltott, majd megfordult, hogy gondolkodjunk, mi maradt a tökéletes fogsort. Mert most az állkapocs teljesen laza, összetört. A vér patakokban folyt le Ego állam nyakán, ömlött rá a szeplőtelen ing. Az alsó része volt az arca, a szó szoros értelmében darabokra; egy horzsolás volt már terjed az arccsontját, hogy a szeme.


A férfi megpróbált beszélni, de csak egy tompa hang rta ego körül; de mielőtt ego ütni, sikerült meghúzni a ravaszt, a pisztoly. Nem esett előre, a földön fekszik, hosszú ideig. Egy másik nagy kaliberű gawk az elmúlt két hüvelyk az orrom előtt becsapódott a szemközti falon. Volt egy pápaszemes dum-dum, hogy lehet gut egy ember, mint egy frissen levágott csirke kész a sütéshez. A férfi felállt, majd hátrált az ajtó felé.


Mielőtt ő is a tűz egy másik keresztül a pokoli golyók, a cikk-cakk ment le a pályáról, hogy részt csatlakozik, őszintén, minden nap. De meghalt, mielőtt ő is felkapja a pisztolyt az Ego kezét. Rohant a folyosón láttam egy vékony vér nyomát hallottam a nehéz shuffle fém lépcsők, a túlsó végén, a uncarpeted folyosón.


Aztán visszament a szobába húzta a nadrágot, ő maradt az ágy mellett. Reeva nézett rám a nagy, ijedt szemekkel. Hé mondta. "Ne haragudj rám, kérlek! - Ha eladja szövet, ott mindig kiélezett verseny.


"Ő nem nevetett. Őt egyedül hagyni a véres gondolom, hogy volt egyszer egy ember.


Aztán szaladt vele körbe a szobában. Senki nem látta őt üldözi a támadó. Volt, hogy elkapja, mert most, hogy Mohan halott volt, nem volt módja, hogy tudja, ha valóban ő volt a Della. Nem hiszem, hogy közönséges tolvajok; mutattak magasabb képesség, mint a közönséges bűnözők.


Biztos volt benne, hogy nem voltak színészi alatt az illúzió pénzt kérni. Valami összeomlik a fejemben, valami, amit nem tudtam megfogalmazni, abban az időben. Olyan volt, mint egy találós kérdés... valami, ami miatt gondolnunk, amit Hawke mondta nekem. Lehetséges, hogy valaki már elmondtam, ki vagyok, mióta megérkeztem Indiába egy turista vízum? Sok kérdés lehet, hogy nem válaszoltak, ha nem fogott Mohan cinkosa.


A szálloda halljában volt, majdnem kihalt, az éjszakai portás elaludt a pultnál. Észrevette, hogy egy nagyon gyors mozgás a függöny mögé rejtette a nagy üveg ajtó nyílik a terasz, kert. Mezítláb rohant a sátrak, tolta ih félre, s rohant a sötét kerten.


A fű nedves, hideg láb alatt. A hold eltűnt mögött egy halom felhők takarta narancs arcát. Aztán megláttam a tükörképem, a felhők, a medence, ahol ő készítette a híres úszni, mielőtt találkozom vele, Reeva, majd vacsorázom vele. Elmúltak már azok a sittre, a szemüveg, a ritmikus mozgás, a hinta, a torokhangú kiabál az utcai árusok.


Most már csak a hang, az lélegzik, ver a pulzusa. Kúszott előre, óvatosan, az érzékeim feszülten minden mozgás, minden zajt, mely lehetővé teszi, hogy megtalálja a zsákmányt, mielőtt felfedezték.


A nagy sietségben nem volt ideje felhívni a fegyvert. Szóval úgy volt, hogy támaszkodhat kizárólag az értelem, s a kezem. Még ha nem is kell támaszkodnia, az értelem, a keze pedig ha találsz egy hangtompítós pisztolyt, amelynek célja az élet.


Az oktató tudtam, hogy nekem a beceneve "Chu-Mok", ami azt jelenti, hogy"Ököl" koreaiul. De a lényeg, nem az időt, amit kutattam át a gyakorlatba. Minden csendes volt a kertben. A banyan levelek csak megingott kissé, hogy eltakarnák része, a kamra, a hatalmas láda.


Azt látta volna, hogy a nyomait Indián vér, amikor észrevette, hogy egy hirtelen felvillanó, majd a dühös sziszegés a halálos golyó. Ezúttal én voltam az, aki kiáltotta. Aztán hoztam a kezét a szája, a szeme bambán vakarja meg a vállam.


Volt egy felületi sérülés, de rosszul esett rosszul. Stahl ebben a dologban a fogát, s várt, az érzés sokkal sebezhetőbb, mint valaha. A fegyverforgató, azonban nem akarom, hogy még egy esélye, s várod, hogy támadja meg, a megtorlás.


Futni kezdett felé a kerítéshez. Valószínűleg utána is, mert nem akartam, hogy engedd el anélkül, hogy a tanítás a gmu-egy leckét. Úgy tűnik, hogy kiheverte a kezelés az ego adott neki, röviddel azelőtt, olyannyira, hogy ő ugrott át a határon fal meglepő gyorsaság. Elköltözött több, mint egy macska, mint egy emberi. De annak ellenére, hogy a fájdalom a karját, az övé éreztem, mint a mobil. Elvette, átmászik a falon, s leszállt mezítláb egy patch a kavics. Egy csengő hang robbant be a fülem, de nem lőtt.


Egy Indiai fehér turbán sikerült elérni a robogó parkoló végén a kavicsos úton a kerítés mögött. A motor zúgása, a robogó húzta el, az Indiai vissza sem nézett. Lehet, hogy megpróbáltam volna, hogy a taxit, vagy kerékpár taxi, de tudtam, hogy a fegyveres férfi már eltűnt a labirintus sikátorokban a város.


Szóval, ahelyett, hogy továbbra is a most látszólag hiábavaló vadászni ment, vissza a kerítésen, amibe két fa hozzászólás másztam át újra. Ezúttal nem kevesebb erőfeszítéssel. A fű egy igazi megkönnyebbülés, hogy a lábam, mint a kavics. Elment a medence, megmosta a kezét, majd keresztbe a gyep, csúszik nesztelenül be az előcsarnokba.


A portás ébredt fel álmában, ami kétségtelenül engedélyezett két Indián, hogy jöjjön fel a szobámba, anélkül, hogy észrevették. Azonban én nem hibáztatom az ego a hulla, hogy elhagyta őt az emeletre, hogy meg kell szabadulni. "Álmatlanság, uram?" - kérdezte tőlem, ásítás, mint ő lassan felállt. Aztán lehajolt a számláló, így egy deformálódik nézd... sőt, az övé volt, csak a nadrágját. "Küldök egy altatót neked, nem?"


"Köszönöm, nem kell," csak csökkent, a feszes mosollyal.


Ha észrevette, hogy a hosszú, véres karcolás maradt nálam egy Szikh golyó, úgy tett, mintha semmi sem történt volna. Tettem a kezem a zsebemben, elsétált a liftek, anélkül, hogy bárki is meglásson. Nem érzem magam zavarban, persze; de inkább nem felhívni a figyelmet. Harcos 3. szükséges, hogy talál egy ember, a neve Shiva telefonon.


2


Reeva Singh nem volt ott, hogy segítsen nekem tiszta a szoba.


Az ajtó a hálószobába félig nyitva volt, bár senki nem volt, elbújt mögötte, hogy folytassa a munkát, amit Mohan a partnere ego kellett szakítani. A szoba üres volt, csak a fagyott holttestet az ember megölte a karate rúgással. Az Indiai feküdt a kezét, vagy a lábát terjed ki, a különös helyzetben, szinte elmerült egy medence sötét vér, hogy még mindig terjed.


A gyűrött takaró azt mutatta, hogy ő töltötte az estét vele, Reeva. Úgy tűnik, a lány fed fel, majd kiment a szobából, mielőtt bárki meg tudta állítani. Nem voltam hülye, hogy akár egy pillanatra is, hogy számíthatok a csend. Ezért úgy döntöttek, hogy megváltoztassa a szálloda a következő reggel. Nem akarom, hogy bárki is az Új-Delhi Rendőrség, hogy jöjjön velem, aztán kérdezzen. Ő volna válaszolni, több rejlik, hogy megvédje a fedelet.


De eltekintve attól aggódni, hogy Reeva Singh, aki nem is tudja, ha tudta, hogy befogja a száját, vagy nem, az övé volt aggódni Mohan. Persze, hogy az ego a szobában nem volt könnyű, főleg amióta a hotel kerülni minden zaj, minden áron. Szerencsére, a többi vendégek már mélyen alszik. Az egyik ajtó nem nyílt ki nekünk, mint én húzta testemet, a kihalt folyosón. Nem ijedt arcát látom, a piros keretes szemem, a sérült kar, vagy a véres terhet.


Ego zálogba a lift előtt talált, amire szükségem volt, a nadrág zsebébe. Az acél penge a bicska bebizonyította, hogy egy nagyon hasznos eszköz; sőt, a Della bicska, képes voltam kinyitni az ajtót a kabinban, a legfelső emeleten, felszabadítva a liftaknába, dobás, a test több tucat méter le.


Ez lesz Mohan örök nyughelyére.


Volt már fej-váll, a levegő, a többi az ego test készen áll a végső tolja be a mély gödörbe, a mikor látták, hogy valamit, ami miatt ugrás az engedélyt, hogy végre zászló. A hüvely az ő Indiai kurta volt tekerve, mint a testét vonszolta végig a folyosón, most láttam egy részletet, hogy nem vettem észre korábban.


Volt egy tetoválás készült kitörölhetetlen kék festék állt ki egyértelműen a alkar; amikor rájöttem, hogy ez egy rajz, a gyanú nem igazolódott. A tetoválás volt egy összetekeredett-up king cobra fut fel a karját egy tipikus támadó pozícióba. Az ék alakú cél pedig csapkodott nyelv elvesztek Mohan fagyasztott hús.


Így a Kobra jelent meg. Küldtek Mohan ego egy bűntársa, hogy győződjön meg arról, hogy Nick Carter nem leleplezni ih titkos szervezet. Csak a terv nem sikerült. A két ügynök halott volt, a másik egy törött arca nem volt ideje, hogy bármilyen információt, még a legcsekélyebb bizonyíték arra, hogy tényleg Harcos No. 3, egy ügynök a szolgáltató a FEJSZÉT.


Egy pont a szívességet, azt hittem, húzogatta az ujját a halott férfi ing, rugdosni a holttestet. Mohan fagyott test repült le, pattogó, ki a sötét falak, a liftakna. Őt, hallotta a végső úti cél elérése... volt egy puffanás, mint egy test zuhant. Ha Shiva még segíteni gmu semmi nem lenne ellene.


A probléma az volt, hogy én még mindig nem tudom, mint egy menyét, ha ez a titokzatos karakter volt valaha is létezett, egy agy működési leple alatt egy Kobra, egy kiválasztott értelemben mozgatja a szálakat a nemzetközi hálózat.


Közlekedési költözött lassan Nehru Parkban. A tömegben, autó, kerékpár, taxik, robogók, valamint a kerékpárok, a fehér oszlopok a Connaught Cirkusz nézte a tömeg a gyalogosok, mint néma őrök. A férfi széles, fehér nadrág, fehér, "kurtas", hogy nem sokban különbözik a ruhákat Mohan az ego a szputnyik, gyorsan ment, komolyan, majd önelégülten. A fekete hajú nők tekert magukat a" sari", mások a selyem tunikák, valamint szerény" churidar " (a nadrágot, hogy elférjen a boka körül, s derék). Mind kialakult egy zavaros tömeget, olyan erőszakosan lógott őket, s ugyanakkor a vár.


De több, mint a látvány, a hangok, a város, több, mint az egzotikus hangulatot, hogy mindig Új-Delhi egyedi város, az érdeklődés középpontjában csak egy dolog.


Shiva.


"Azt mondod, hogy a Szolgáltatás csak hallottam arról, hogy a Kobra, ugye?" Megkérdeztem tőle, a személy ül velem szemben, mint mindketten megkóstoltam, menta tea egy utcai kávézó a park közelében.


Aznap reggel, felvettem a kapcsolatot az Indiai titkosszolgálat. A "kapcsolat" volt titkosszolgálati tiszt, aki különösen ajánlott nekem. Ashok Anand volt egy ember körülbelül az én koromban, de vékony, sovány, éles, átható szemei, egy agresszív kifejezés az arcán... az a kifejezés, hogy valaki, aki ismeri a szabályokat a játék, nem számít, ha ezek a hitvány, vagy nem. .


"Hallottál már a Kobra?" — Mi az? " kérdezte, ráncolja a homlokát. Emelte a kupát a szájáról, majd egy nagyot kortyolt a teájából, mielőtt továbblépne. "Persze, Carter. Azt hallottam, hogy a Kobra... körül Kasmír, azzal, Calcutta, Madras, Bombay szerte az országban. Hol vannak a lázadás, mutinies, mindig van egy Kobra.


"Pedig Shiva?" Én ragaszkodtam hozzá.


"Látod ezt?" Anand válaszolt, rámutatva, hogy a felszínen a szék, egy nagyon fényes fa polc. "Sima, alaktalan, látod?


Bólintott neki.


"Nos, akkor majd megérted, ha azt mondom neki, hogy Shiva alaktalan, arc nélkül, anélkül, hogy egy személyiség, Carter. Lehajolt a széket, majd rám nézett, félig zárt, fekete szeme. "Ez csak egy név kölcsönzött egy gonosz istenség, még nekünk a IISA, az Indiai titkosszolgálat.


A hangját pedig a kiindulási ponton, ugyanazon a helyen, ahol ez volt az a nap előtt... csak a szálloda másik. Sólyom lehetővé tette számomra, hogy kapcsolatba az Indiánok, bár ő tanácsolta nekem, hogy nem támaszkodik az ih segítséget.


Volt egy pletyka a dell magát, hogy a fagyöngy Indiánok nevezték az "árulás". Bár az egoista kolléga biztosította a Hawke-ot a lehető legnagyobb diszkrécióval, nem volt értelme, hogy felesleges kockázatot, különösen, ha az életem, pedig a siker a küldetésem volt a tét.


"Megkérdezhetem, hogy miért a kormány annyira megtalálni a Shiva?" Anand azt mondta, hogy az ugyanazon a hangon, óvatosan, aztán elég.


"A Heroin," mondtam. "Egy tíz millió dolláros rakomány kötött az Egyesült Államokban. "Nem gondoltam volna, hogy felfedi a célok túl sokat, ha beszéltem vele, mi az igazi oka, nevezetesen az, hogy megpróbáltam kideríteni, hogy kitől ered a hang, más bőrébe bújva, hogy pánikot okozott a nemzetközi diplomácia az elmúlt hónapokban, fenyegeti a békét a földön.


"Ah, igen, a gyógyszerek nagyon rossz üzlet! Az Indiai-mosolygott, majd elindult, hogy keljen fel. "Kérlek, bocsáss meg egy pár percig, de mindenképpen hívd fel a felügyelő. Talán ad több információt Kobra.


"Természetesen," mondtam. Anand tolni a széket, majd átsétált a teraszon.


Néztem őt, amíg el nem tűnt benne. Aztán lenézett a csésze alját, szinte megbánta, hogy ő soha nem tanultam meg olvasni a sors a tea levelek. Ki tudja, ha megtanult, azt most már látom előre, hogy a siker vagy a kudarc az ő küldetést.


Hajolt hátra, majd a tekintetét drift át a zsúfolt terasz a forgalom, hogy a seb körül, Connaught Cirkusz. Annyi kérdés, annyi hiányosságok, az a tenger, hogy nem kellett volna sokat flörtölsz, hogy semmilyen előrelépés. "Még egy kis teát, uram?"


Megijedt, hogy lásd a pincér hajlik a kávézó asztalra. "Két" azt mondta, rámutatva, hogy Anand üres csésze.


"Két menta tea, — a pincér mondta. "Tudom ajánlani Pakora, vagy ez az úr szeretné, hogy próbálja meg az aláírás Indiai étel, a hús medve nevű samosa?" Ezek a kiváló, sahib.


Adott neki egy igenlő bólintás, kissé zavart az ego-központú megközelítés. A férfi felvette az üres poharat, s ahogy megfordult, hogy menjen vissza a konyhában találtam magam, bámul a puszta kar sokk. Nem volt időm nézni sokáig, de nekem is volt elég ideje, hogy mi volt nyomtatva a nen.


Egy összetekeredett kobra valamit, ami nem könnyű elfelejteni! Ő tolta vissza a székbe, majd ugrott talpra.


"Kuda, szabó venni, ahol Anand?" - Azt hittem, hogy az utat az asztalok közt. A kocc, lemezek, áttört a fülem, egy sikoltás, hogy vegyes a dudálás, a hangok, az autók körül kávét, Nehru Parkban. De legalább nem olyan érzékeny, mint én tegnap este, amikor lett volna megvédeni magam ellen két Szikhek, aki belépett a szállodai szobában.


A vállán oldaltáska, hogy hordott, kedves Wilhelmina, a 38-as Luger mentett meg attól a sok kétségbeesett helyzetekben, több, mint amit szeretett emlékezni. Ha egy fegyver nem volt elég, meg kellett Hugo, a stiletto, köpeny alatt az ingem ujját.


"Akarsz valamit, uram?" A pincérek fehér kabátok kérdezte.


"Telefon" - mondtam.


Rámutatott, hogy a rulírozó vezető ajtók be a szobába. Meglepett, hogy Anand volt, hogy túl hosszú a telefon. Ez, amellett, hogy a tetoválás észrevettem, hogy a pincér kezét, éreztem, nyugtalan.


Ő talált rá telefonok, kövesse az utasításokat a férfi a fehér kabát, egy sor fekete, régimódi telefon beállítása a bal oldalon, a szűk folyosón. Gyorsan körülnézett, s észrevette, hogy egy jel a nap a jobb. Talán az övé volt ideges, nincs különösebb oka, talán az övé, aggódtam semmi miatt.


Nos, ez volt az egyetlen módja annak, hogy ellenőrizze.


Megcsúszott a keze alatt a könnyű nyári dzseki, úgy érezte, egy megnyugtató érintés Wilhelmina ez a markolata, s ment végig a folyosón a mosdóba. A folyosó kihalt volt. Kinyitotta az ajtót, rátette a jobb láb előre.


Az ajtó nyikorgott, nyitott, amely lehetővé teszi egy gyors pillantást, a fekete-fehér, csempézett fürdőszoba. Ott nem úgy tűnik, hogy van ott valaki. Előre lépett, hagyta, hogy az ajtó kinyílik mögöttem. Azt suttogta, " Ashok?" - Az öltözők zárva volt három órakor délután.


Várt egy másodpercet, aztán hívtam újra. Nincs válasz. Csendes, mint egy macska, egy érzetét félelem, hogy csapdába esett, a luger húzta ki a tokból, majd megfeszítve a mutatóujját kissé. A legtöbb, modern Lugers egy érzéketlen ravaszt; de a Wilhelmina módosították, különösen nekem, a srácok a FEJSZE laborban központja Washingtonban. A ravasz készen áll le, amint ő húzta meg a ravaszt.


Elmentem az első wc-balra. A fogást a fém fogantyú, belökte az ajtót, majd bezárta csak olyan gyorsan. Az első, az öltöző üres volt, mint a második. A harmadik, támaszkodva a lehajtott wc ülőkére, feküdt a mozdulatlan, élettelen testét Ashok Anand.


Kinyújtotta a kezét, felemelte ego fejét. "A gazemberek! azt sziszegte halkan. Anand széles szemek bámultak vissza rám. Futott az ujjait az egó felett szemhéját, így törlése a meglepett kifejezés által hagyott a halál az emberi ego.


Egy vékony vonal, most lila, jelölve az ego nyakát. Eltompult a kelbimbó, arra a következtetésre jutottam, vizsgálja a zúzódás. Ő kigombolta a gallérját Ego ingét, hogy jobban szemügyre a zúzódás, látta, hogy a jelek a két apró szúrások, kevesebb, mint egy centis darabokra. "De miért?" - kérdezte magát. Egyértelmű, hogy Anand volt párolt halott, mert az ego, a nyelve lógott, a rta; de ezek a nyomok a nyakát, úgy tűnt, balra pedig a fogak egy kígyó.


Néhány évvel ezelőtt, egytől-misszió, valamint egy másik, az történt, hogy olvastam több könyvet herpetology, a tudomány, a hüllők. Ő is tudja, hogy reakciók mérges kígyó harap általában kezdeni egy negyed óra vagy fél óra után a falatot.


Asóka Ananda kicsit a sárkányt, de ez nem mert az egó halálát: talán ezek a jelek azt jelentette, figyelmeztetés vagy képviselt vallási szimbólum. Egy dolog világos volt: nem akarta, hogy álljon meg ott, hogy megtudja.


A luger távolítani, majd csúszott ki szerte a pilótafülkébe. A wc volt még üres. Ha én mentem volna vissza, ahogy azelőtt volt, én minden bizonnyal már befut a pincér. Amennyire meg tudta mondani, hogy nem ő volt az egyetlen, aki dolgozik a bárban, része a Kobra szervezet.


Ő kért egy másik utat. Egy üvegezett ablak, mint egy porcelán mosdó nézett ki, mint a poros út, a Nehru Parkban. Ő mászott át a szélén a mosogató néztem ki. Az ablakot nyitott a kávézó, a látvány, a mecénások ül a teraszon, ahol a pincérek, tetovált, vagy nem, vártam az asztaloknál.


Kinyitotta az ablakot, lereszeljük a stiletto, valamint megszüntette, szüntetnünk a rozsdás fém kampó a keret.


"Van jobb módja is ki, sahib.


Túl késő, hogy behozd a Wilhelmina most. Elfordította a fejét, s látta, hogy a vigyorgó arcát egy pincér egy fegyverrel. "A 22-es Beretta célja az volt, hogy egyenesen a szemembe. Voltak kis kaliberű fegyverek, de tudta, hogy a Berettát elég jól ahhoz, hogy tudja, milyen veszélyes lehet közelről.


"Csak arra kérik, hogy a friss levegőre," magyaráztam.


Nem mosolygott, csak intett a fegyvert rám, jelezve, hogy emelje fel a karját a fejem felett, majd ugorj le a mosogató. A kezében volt egy Beretta mutatott rám. Csak azt kellett elfogadni az ego meghívását. Neki, leszállt a földre, s csodálkozva nézett rá. Nyilvánvaló volt, hogy ő is ideges volt, a tekintetét, úgy tűnt, hogy ő volt a kis tapasztalatom az ilyen helyzetekben.


"Azt hittem, hogy az Indiánok voltak, vendégszerető emberek," mondtam. "Azt hiszem, a másik ott" - ő pedig a fejét fordította felé a szekrényben, ahol Anand holttestét megtalálta - " volt egy baleset."..


"Ugyanaz fog történni, sahib, "a pincér kuncogott, egy lépést előre, a beretta most amelynek célja az életemnek. "Nemsokára valószínűleg hallani, hogy egy nagy baleset kívül, egy szörnyű rendetlenség. Lesz olyan nagy a zaj, hogy elnyomja a lövést.


Szóval, nem ő volt az egyetlen, Barr, aki csatlakozik Kobra. Honnan tudták, hogy hol talál, hogyan tudtak Anand — két megválaszolatlan kérdés továbbá, hogy a többiek gyűjtöttem.


"Tényleg?" Azt válaszolta, hogy az Árják nevetni. "Azt javaslom, ismételje meg az, hogy a rendőr mögött."


Igaza volt.


A pincér volt, tapasztalatlan, új, hogy ezt a fajta munkát, nem is tudom, ez régi trükk. Mielőtt befejezhettem volna a mondatot, fordult hirtelen szembe a nem létező rendőr. Majd egy szempillantás alatt, az övé volt a fellépés.


Ő ugrott előre rúgta a pincér a nyakát. Üvöltött, mint a talpa a cipő volt ego kulcscsontja. Ő leeresztette a lábát, ki halálos bal csapás a gmu lép. A Beretta elrepült, mint a férfi megszorította a fájó pont a kezét, aztán hányni csöpögött le az oldalán a rta ego.


Mint előrebukott, összeszedte minden törzs csapott az egója az arcod. Hallottam, ahogy akarod kimutatni a foga abban a pillanatban, amikor a rta ego ért minden törzs. A férfi csúszott a padlóra. A fürdőszoba előtt, a mosogatógép zörgött deafeningly, majd a zörög az ételeket.


Persze, ez volt a terv célja, hogy elnyomja a lövést jelentett nekem. Elvette a beretta, illetve töltött be egy pár vászon nadrág elég nagy ahhoz, hogy elrejtse a pisztolyt.


Aztán megfogta a férfi a haját, felemelte a fejét, mintha ő csak egy báb a szálat vágjuk. "Nem nézel ki jól, az ember!" Én kiáltott fel halkan.


Motyogott valamit, amit én nem hallottam, kiköpte a vér, törött fogak, elkenődött az állát. "Hol van ő?" - nyomta meg a gombot. "Azt akarom, hogy tudja, hol lehet megtalálni a főnök.".. Shiva.


- Shiva... Shiva eltűnt", a pincér motyogta, lóg a feje. A férfi lehunyta a szemét, a szája vérzett többé.


"Gondold újra, hogy" azt sziszegte, felemeltem a kezemet. Ujjai kialakult egy szigonnyal alakú punch nevű penn Kolónia mező gee-roo-ki, amely úgy volt, hogy lazítsa meg a gmu nyelve. Felkerült az ego nyissa meg a fájdalom-homályos szeme.


Egy másik szív-rending nyögés kíséretében a hatása. De ez a szemét, nem volt közben Anand, szóval, nem voltam abban a hangulatban, hogy egy jó Szamaritánus. Beragadt a gmu körme alatt a szemhéja, szorította a szemei.


A pincér húzódni, remeg convulsively. Ego cél a földre, de miután a második az, ugrott rajta, szúró gmu ujjait vissza a szemébe. Lehetett volna vak ego az élet. De eltekintve attól, hogy költözött, hogy a halál egy Indián ügynök által a hotelben, a reuma.


"Mondd meg nekem: hol van Shiva?" - ismételd meg.


Volt egy kellemetlen látvány; az ember jellemzői voltak torz félelem, fájdalom. Az arca, meg a pólója elején már megkülönböztethetetlen voltak maszatos a vér, hányadék, a szeme kiugrik a helyéről, nem kapott levegőt.


"H - h -" ő felnyögött.


"Hol van a teremben?" Úgy csattant. "Hol?"


De az előző verte azzal a kiegészítéssel, hogy a "hüvelykujj a szem" technika kiütötte az ego ki a kerékvágásból. A pincér hajolt vissza kerülni a fizikai gyötrelem, hagyta magát sodródni le a feledésbe.


Eltávolította az ujjai, s a szemhéjak zárva a szeme. Az ő egója megpróbálta újraéleszteni, rázással őt hevesen, de az a személy, eszméletlen volt, illetve lett egy árnyék magát. Ő volt arról, hogy húzza az élettelen teste a szekrénybe, hogy tegye a fejét a víz alá hozzuk ego vissza az eszméletét, amikor meghallotta a hang nyomában. Valaki a folyosón, irány a fürdőszoba ajtót.


"Nirad?" Egy hang kiáltott.


Mondanom sem kell, Nirad képtelen volt válaszolni.


Ezúttal nem hagyta magát, váratlanul ért. Ment a mosogatóba, majd felmászott a porcelán szélén; az ablakkeret, hogy meglazította korábban is nyitva volt.


Tolta az ablakkeret előre szabad kezével. Kint a fürdőszoba ajtón, egy aggódó hang kiáltott Nirad újra.


Szerencsére az ablak volt elég nagy ahhoz, hogy beférjen rajta. Támogatja az üveg panel egyik kezét, felugrott le a teraszra, majd belenézett vissza a fürdőszobába.


Az ajtó lassan kinyílt, majd vettem egy mentális kép, az arc bámult le Nirad ez a véres test hitetlenkedve. Volt egy ismeretlen arc, egy az Ego még soha nem látott. De tudtam, hogy szeretném látni a fiatal Indiai újra, aki volt bámult incredulously a Nirad van mozdulatlanul ábra abban a pillanatban valószínűleg a közeljövőben.


3


"Nem könnyű, még a Nyugati megfigyelő észlelni a valódi lényege Isten a kettős megtestesülése Shiva-kobra. Leszállt a pre-védikus istenségek, ez a nagyon régi tagja az Indiai szerves összekapcsolódásának lehetőségét kell végül kapcsolódó fallikus szimbólumok. Sőt, az ego ikonográfia, mindig megtaláljuk a duzzadt motorháztető egy kobra egy támadó állásba. Így nem meglepő, hogy Shiva nagyon gyakran le a ruhát, az egész kobra bőr, fülbevaló is készült, a bőr, a propitiating kábel, valamint egy öv körül élő viperák..."


Becsukta a könyvet, belenézett keresztül a könyvtár ablak követően a széles lépcső vezetett a terasz, a kávézó mellett Nehru Parkban. Senki sem vette észre a gyors indulás körül a vissza a klub.


Nem számítottam rá, Nirad társa sikítani, én pedig igaza volt. Sem látta mentőkhöz, vagy rendőrautó érkezett a helyszínre, hogy összegyűjti Ashok Anand testét. Turisták, mind az üzletemberek jöttek-mentek. A bár továbbra is megszakítás nélkül fut, majd a pontról, a Connaught Place könyvesbolt, ő is látni Nirad társa, egy fiatal Indiai férfi egy pincér egységes.


Mint Nirada, az ego még nem láttam minket állva, vagy fekve sehol. A másik ego valószínűleg hozta ego egy privát szobában, vagy étterem, úgy, hogy fel tudott épülni. Nem kétséges, az ügynökség vezetője tudott a másodlagos tevékenységek alkalmazottai, különben valami szokatlan volna észre.


Mindenesetre elhatározta, hogy tovább nézni, amíg egyik vagy mindkét pincérek nem működik. Nirad "bal", mielőtt bármilyen információt tőle. Szóval, nincs más érvényes bizonyíték, a web vezet, hogy kövesse az volt, hogy a megfigyelő a két Kobra bérgyilkosok.


Nem voltam hülye, hogy azt hiszik, hogy fog vezetni engem őszintén, hogy egy misztikus karakter, de elég biztos voltam benne, hogy egyszer a mechanizmusok mozgásba lendültek, Shiva, ha tényleg létezett, végül jelenik meg.


Szóval én továbbra is úgy tűnik, hogy nem nagyon érdekel a könyv jelenik meg a boltban, akár vesz egy kötetet Indiai hüllők, hogy volt tanulmányozza. Amikor végre az övé lett a könyvespolc, az övé elbújt a sötétben, hogy az legyek, gyakorlatilag láthatatlan. Volt elég a turisták a közelben, így nem olyan feltűnő. Az utolsó dolog, amire szüksége volt, hogy vonzza a figyelmet.


Sok év után a szolgálatot a HADSEREG, rájöttem, hogy a türelem a legtöbb hasznos erény. A dell is, mint az alkonyatkor elkezdett esni az égbe, végre láttam a férfi jön ki a kávét. Ők leereszkedtek a széles lépcső, lassan, lépésről lépésre.


Egy fiatal ember, lehajolt Nirad ez a véres formában, volt vezető társa. Nirad szeme be volt kötve; az ego elvtárs vezette az ego, mint ha ő is vak volt. Amennyire volt érintett, a pincér ideiglenes vakság azt jelentette, hogy a Kobra volt egy kisebb ügynök.


Tettem egy lépést előre, majd tartotta a szemét a két őket, így nem csúszik ki a megfigyelés után az egész nap várt rá. Connaught tér tele volt emberekkel foglalkozó hivatalnokok jön haza a munkából. Úgy volt, hogy a kereszt a zsúfolt téren, amikor a két férfi tett egy hirtelen mozdulat, de megkönnyebbültem, amikor láttam, hogy egy másik Nirada ne kerékpár taxi hagyja a társát az ülés a szűk kocsiban.


A fiatal Indián intett a kezével, de a motoros taxi zuhant a patak egy éles dübörgés. Egy fiatal férfi griffin szeme egyedül állok a járdán elfordította a fejét felém, úgy tűnik, nem tudom, mit tegyek.


Ha bizonytalan, ő nem volt az.


Elrejtettem mögött a fehér oszlopok, várva, hogy mit fog csinálni. Tovább határozatlanság végre lelépett a járdáról. Tette két ujját a szája pedig egy magas hangú síp, hogy ne egy kerékpár taxi.


A pincér volt még rajta a fehér egyenruha nadrág, de megváltozott a kabátját. Ehelyett nen volt rajtam, egy sötét, nyitott nyakú ingben. Valami fémes ragyogott a nyakán, ami a naplemente fénye olyan, mint egy tükör. Egy fiatal ember, egy tricikli, valamint a vezető rálépett a gázpedált, a következő forgalmi körül Nehru Parkban.


Nem vesztegette az időt.


Kevesebb, mint egy másodperc volt a járdán, majd hívott egy taxit, anélkül, hogy szem elől tévesztenénk a pincér.


Amikor ő volt a rozzant, régi autó, félrelökte a gurigákat a sofőr keze, nem ad neki időt, hogy objektumot.


"Kövesd a barátod," rendeltem.


A sofőr, különös tekintettel az első a pénz gmu adott neki, majd a motor taxi, hogy a pincér megállt kevesebb, mint egy perccel ezelőtt, nem habozott, hogy engedelmeskedjenek. Elvitte az első lane, valamint hajolt be az ülésre, tartja a szemét a kerékpár taxi azt remélte, egy lépéssel közelebb a megfoghatatlan, rejtélyes Shiva.


Eddig minden úgy tűnt, hogy jól megy, azt mondtam magamnak, biztos, hogy a pincér nem látott várta a bár előtt, vagy beszáll egy taxiba, hogy kövesse őt. Mondtam a sofőrnek, hogy gyorsítsák fel, amíg csak három autó távol a fiatal pincér.


"Hol a másik megy?"


A Connaught Place, mi felé Connaught Cirkusz viszont egy sikátorba vezet el az Új-Delhi Mall. "A régi város," a vezető kifejtette. Aztán adott egy gyors pillantást, majd hozzátette, " mondta rob, te, uram?" Ha nem, akkor hívja a rendőrséget...


"Nem, semmi ilyesmi," Ego biztosított neki, s odahajolt a helyet, súgott valamit a Gmu fülébe.


Elvörösödött alatt a rezes illatú bőr. "Megértettem, uram." Bármi is a neve... találkozók, vagy mi?


"Pontosan" azt megerősítette, egy nagy mosollyal, feltételezve, hogy azt követte egy fiatalember úton egy romantikus dátumot.


"Légy óvatos, sahib," a taxis figyelmeztetett. "Delhi, hogy a nők nagyon okos," ő kísérte a mondat, a dörzsölés, a hüvelykujját a mutatóujját, hogy hangsúlyozzák a hatáskörét a megfigyelés.


"Igen, de ne tévesszük szem elől, hogy a barátunk" - mondtam.


Már majdnem sötét volt, de miután a Connaught exit Cirkusz, a forgalom csökkent. A sofőr megváltozott a tárgyra, majd felhívta a figyelmet, hogy a műemlékek. A végén egy széles, poros avenue, rámutatott, hogy a híres minaret, a Jama Masjid, egy hatalmas erőd-mint a mecset körül vörös homokkő.


Frank előtt a mecset, valamint a közeli bazár volt egy másik emlékmű körül egy vörös kő, egy lenyűgöző komplexum által hagyott a Mogul Császárok, a Vörös Erődöt. Valószínűleg azt hitte, a pincér eltűnt a bazár, de úgy tűnik, nem vette észre, hogy valaki követte. Ahelyett, hogy le közel a mecset, valamint szabadtéri piacon, kapott egy biciklit taxival egyenesen a kapu előtt, ami az erődöt.


"Stop" - mondta a sofőr.


Megállt, ahogy a pincér eltűnt a kapun. Én ki-be, majd sietett, miután a férfi, örülök, hogy a sötétség volt, feltéve, nekem valamiféle menedéket. A kapu előtt, ott voltak a standokon "emléktárgyak", képeslapok, útikönyvek, valamint a helyi finomságokat.


De én nem turista, én pedig nem volt ideje, hogy álljon meg, de csodálom ezeket a "varázsa". Tartása bizonyos távolságra, a szeme követte a pincér fehér nadrág, fekete póló.


Legalább ő soha nem látott, ami azt jelentette, hogy ő nem ismer engem. Ha Kobra már oszlik a fotó, amely esetben a Nick Carter Stahl kevesebb, névtelen, mint a hotel elismeri.


Előre, a végén a felhajtón, pincér megállt előtt egy keskeny, fából készült booth. A jel bejelentette, hogy az elején a Lumiere, valamint Fia, a műsort. Amikor rájöttem, hogy a fiatal Indián volt, vettem egy jegyet a játék, én sem habozott, hogy kövesse őt.


Ez egy történelmi lecke, egy "utazás" nem segítség nélkül a pszichedelikumok. A kavicsos út vezetett a jegyiroda, hogy az udvarban, a fort. Itt egy kert veszi körül, márvány palotákat épített a császárok, számos sor székek voltak elhelyezve a közönség.


Reflektor-küldött egy sárga fénysugár be az oszlopok előtt a márvány épületek, audio kommentár volt, sugárzott hangszóró. A felszólaló Páva Trón ellopták a perzsa hordák, hogy betörtek Indiába, a tizennyolcadik században.


Akkor a szent fény kialudt, hallottam a hangját, pata mögöttem. Elfordította a fejét, félig arra számítva, hogy találja magát a közepén egy megvadult csorda.


Ahelyett, hogy felvette az utat egy borotva-éles tőr.


A penge sziszegte, kitépik a bal ujja a dublett. Gondolkodás nélkül, végül elhúzódott, majd elindult a colonialmacke mozdulat, egy kéz. Az Indiai pincér nem próbálja meg a szerencse, a második alkalommal.


Ego fehér fogak villantak egy kaján mosolyt, de a stiletto penge megpördült a levegőben. Akkor a reflektorfényben ragyogott teljes ego arcát, vakító neki. A fiatal ember belevetette magát a padok között, a sorok a székek, aztán elrohant.


A közönség, főleg a Nyugati turisták, úgy tűnt, hogy hiszem, hogy az Amerikai Őslakos volt a műsor része. Valaki elkezdte éljenzés, a hangja, a lovak patái lehetett hallani a levegőben. Trombita blared körbe a hangszórót, kíséri egy csatakiáltás. Után futott a támadó.


Nem tudom, hogy honnan tudta, hogy ki vagyok, vagy azt, hogy követi őt. De még mindig hallottam a sziszegés a tőr ego penge, mint átvágta a levegő söpört végig a hüvely a dublett. Majdnem átszúrta a bőrt.


Még mindig fut, a kabátjához a fegyverét. Nincs senki a közönség talált semmi furcsát a mozgást, mint a reflektorfényben leporolta a márvány épületek, egy káprázatos gondolkodási keretben, hogy a pincér rejtekhely.


"A királyi fürdő..." a narrátor bejelentette.


Én voltam a márvány oszlopok, mielőtt reflektorfénybe elkapott. A szeme összeszűkült, s Stahl átkutattuk a környező árnyak. Egy szúrós szaga, a moha, a rothadó növényzet átjárt a palota falak nélkül. Volt ott bujkál, vár rám esik abba a csapdába, hogy én most jöttem rá volt állítva rám.


Lehettem volna körül, aztán visszamentek a szállodába, hogy tanulmányozza a következő lépés; de nem adtam fel ezt az ötletet, most, hogy úgy éreztem, hogy közel feltárása Kobra aljas műveletek... pedig Shiva. Az előbb találtam, hogy ez a személy, annál jobb lesz mindenkinek.


A hang a fiatal pincér nyomában kísérte egy puffanás. Hallottam, ahogy fut felé, az épület hátsó részén, egyre messzebb, távol a turisták, akik nézték a játék a kertben. Ő is boldog, mert nem akarom, hogy ártatlan néző vett részt az erőszakos szavazás-hogy-szavazás konfrontáció az volt, hogy a hely.


Futott, hajlított dupla, a pillér, a pillér, a fül megszúrta minden susogását. Nehéz volt hallani a hangokat más, mint azok, amelyeket a háttérben a felvett videó. Egy elfojtott nyögés lisztlángot, a dobpergést, erősítik az erőteljes hangzás rendszer telepítve van a kertben. Ha nem a fehér nadrág volt rajta, ő is képes lett volna, hogy elrejtse az árnyékban kétség nélkül.


De amikor a szent fény kialudt, az ego láttam őt újra. Hogy telt el a rövid márvány lépcsőház, hogy csatlakoztatva van egy épület, egy másik, most pedig elterült a földön.


Az ujja már a ravaszt, a pisztoly. A ravaszt, kattintott, ahogy meghúzta a ravaszt. A dobok hangja körbe a hangszórót csatlakozott a ugat, a lövöldözés, maszkoló a lövés.


Az övé, látta, hogy a gawk elakad egy márvány oszlop, küld egy felhő fehér füst a levegőbe. A lövés volt, megfulladt, amelyet egy másik fülsiketítő hangja, a lovak patái. Hiányzott a cél, szóval futottam előre. A pincér ugrott talpra, s Ego nem volt sehol.


Elhunyt a rövid lépcsőn volt már, de találta magát a közepén egy keskeny füves ösvény körül márvány épületek. Mögöttem hallottam a sziszegés nehéz légzés. Hiába hiszem, hogy a forgatás egy ágyú. Ezért emeltem mindkét könyök, fehér. Megragadta a fiatal Indián volt, a bordák, de bár ő lihegte egy pillanatra, a gmu sikerült lökj vissza egy lépést.


Megöli az egót, nem volt a terv része. Halott lett volna haszontalan számomra, de az út az lett volna, hogy vezessen, hogy Shiva véget ért, ott az udvarban, a Vörös Erődöt. Egy élő pincér nyújthat nekem értékes információkat.


Hirtelen, mintegy a sötétség mögött, egy rekedt, alig hallható hang megszólalt.


"Nagyon jól, Ranjit.


Lengettem a jobb láb hátul egy erős rúgás, valamint a sarok a lábam leszállt valaki más törzs. A második támadó felnyögött fájdalmában, majd húzódni. Kiugrott az út, lihegve, s egy lépést vissza, amelynek célja, Wilhelmina a két támadót.


Kettő az egy ellen, Ranjit volt a pincér, a férfi az övé követte; de a másik nem volt idegen sem. -"Hát újra találkozunk, uram," mondta egy durva, erőszakos nevetni. A szavak jöttek ki a száján, iso rta némi nehézség árán, mert az alsó része, az ego arcok le volt takarva egy fehér kötést.


"Igen", mondtam, felismerve ego: volt Mohan bűntársa, a szakállas Sikh, akinek az álla, hogy összetört az éjszaka előtt.


Ranjit kihasználta a rövid szóváltás, hogy kacsa az oszlop mögé, egy pillanatra elkerüli a Luger halálos pályára. "Hiába, hogy továbbra is, sahib" - mondta az Indiai Szikh. "Ha megölnek minket, hogy nem tudok semmit.


"Mi történik, ha nem téged megölni?" Megkérdeztem. De abban a pillanatban, egy pillanatra, valami fémes gyorsan fordult a látómezőben. Megfordult, majd meghúzta a ravaszt. A Gawk repült a levegőben, pattogó le a párkányról a fal mentén az épületek. Aztán, hogy ugyanaz a fegyver, szó szerint csúszott ki körül az ujjaim, a hordó csomagolva egy fém hurok.


Ranjit jött ki a rejtekhelyéről, s megragadta a fegyvert. Aztán rájöttem, hogy ez nem vettem észre korábban, egy tárgy, ami csillogott, ego körül a nyakát. Volt egy darab rézdrótot, nem kétséges, hogy egy csapda használt megölni Ashok Anand.


"Te nem vagy olyan okos, mint gondolod, sahib," egy Hindu jegyezte meg egy kuncogást.


Megpróbált hátrálni, de Ranjit nem vesztegette az időt. A pincér a pisztolyt, a mellkas, a figyelmeztetés is elég, hogy ne rám hirtelen. Én pedig nem volt elég közel, hogy megpróbálja elvenni a fegyvert az ego kezét. S ha valaki meg akart rúgni neki, biztos volt benne, hogy a fiatal, fekete hajú pincér nem habozna, hogy meghúzza a ravaszt.


"Most emeld fel a kezed a fejed fölé, sahib," a fiú elrendelte. Ő egy lépést előre, a szája kanyargó egy ördögi mosolyt.


Ő tartotta fel a kezét, óvatosan nézett abba az irányba, a másik Szikh. Ranjit átadta a gmu egy rézdrótot. A vezeték hummed, mint az ember, becsomagolt, hogy a cél körül a csuklóját.


"Mohan halott" - mondta, a hangja alig hallható, mint a zenét, játszott itt, a hangszórók. A show nem volt még vége sem volt Harcos # 3 életét, mint reméltem. "Gurnek, azonban még mindig életben van,' sahib.' Egy Indiai Szikh közeledett hozzám, mint Ranjit jött, hogy nyalni.


Az volt a hordó Wilhelmina van lugert az orrom alatt, majd hirtelen eszembe jutott, hogy már nem volt a régi még. Arról nem is beszélve, hogy a réz huzal, hogy Gurnek tartott mindkét kezét.


"Megérdemled, rosszabb, sahib, sokkal rosszabb" - mondta a pincér.


Játszott a "fény" a ravaszt. Egy nagyon könnyű nyomás volt elég Hawke volna felvenni Fighter 4. Sz. De mielőtt a fiatal ember végezze el a fenyegetéseket, Gurnek költözött be mögöttem. Csak ez alkalommal, az hátrafelé rúg elveszett a levegőben, hiányzik a cél.


A hurok szigorodtak a nyakam körül, de volt, hogy emelje fel a kezem. Néztem őt nyíltan át a csövön, a Luger, de Ranjit engedd el a ravaszt, csattant a fegyver, ütő a homlokát a fenekem vele. Ugyanakkor egy rézdrót volt nyomja le a torkán, megpróbált túllépni rajta.


A szál vágott keresztül a bőröm, nem kaptam levegőt. Így fojtotta meg a hang, s Ranjit, kuncogva felvették, majd behúzott az ágyék. A fájdalom tett nyögés, hogy meg kellett lehajolni.


Minden törzs a szíve rose második alkalommal okoz nekem, hogy felrobban a kínzó fájdalom. "Bolond vagy, sahib... Kobra tudja... Kobra mindent tud, Carter.


Ego hangja úgy tűnt, hogy ide körül a sötét alagútban. Küzdöttem, hogy kiszabadítsam magam, hogy álljon el a vezeték Gurnek használt fojtani. De azt nem tudta kezelni a nem túl vékony volt. Egy nyögés, előrebukott, próbál lélegezni.


Akkor a pisztollyal, csapódott a fejem, s a távolból egy hang körül egy hangszóró bejelentette, hogy " nem fogok tudni kijutni innen.": "Ha van egy földi paradicsom, az itt... itt, itt!


Gmu nem bízom benne. Közben azon tűnődtem, hogy én valaha is van esélye, hogy hiszem, hogy ilyesmi még egyszer.


4


Eleinte könnyű volt.


Bársonyos, puha, sima, sötét, hangulatos haze. A védő a sötétség, amelyben megmosolyogtatott. De aztán elkezdett fájni fog, csökkentik a bőr, mint törött üvegszilánk. Úgy volt, hogy menjen el, vagy, hogy szakadt volna szét, megnyúzott életben. Szóval ugrott előre, mint ha csak jött a tenger fenekén. A magasabb másztam, egyre inkább szétesett.


- Nem! A... nem is akarom! Hallottam a saját hangomat. Próbáltam, hogy ismételje meg hangosabban, megpróbálta felemelni a súlyt, hogy volt nyomja le a szemem. Pislogott, s valami határozatlan szín kezdett mozogni oda-vissza előttem, vibráló ki a teret.


A nyitott szem kezdődött egy második, aztán egy harmadik, ugyanakkor próbáltam neki, hogy menjen tovább, amíg a célpont, valami nehéz. A rezgések megállt, ő pedig süllyedt le újra, túl gyenge álmos még egy lépést tenni.


Nem tudom, mennyi idő telt el azóta. Neki, úgy éreztem, hogy elfoglalták az álmok, valahányszor megpróbáltam ellökni őt el kinyitni a szemem, de valami karcos a bőr, valami égett. Végül, kezdődött minden elölről, előre közepette váltakozó hullámok Vlad fájdalmat.


Akkor a "dolog" jött össze. Volt egy fal, egy földes fal, ami volt, most itt ül előttem, megnagyobbodott vagy csökkent... aztán normális. A cél az volt, hogy egy összetört tojáshéj... mintha nem ivott egy hónapig egy sorban. Lehajoltam, a legközelebbi falnál, hallgatni a legszebb hang a világon, a hang, a mellkas emelkedik, majd csökken minden egyes lélegzet.


Ami karcos, majd letépte a bőr alatt, hogy hosszú purgatórium között a tudat, eszméletvesztés, mivel az ágynemű, amelyen a hátamra feküdtem. Amint rájött, hogy életben van, meglendítette a lábát a szalma-fedett padon, majd felállt, reszket.


Nyomja meg a kezem a falnak fel. Neki, úgy éreztem magam, mint egy drogfüggő, a visszavonás, beteg voltam. Az ütések a golovs kapott, plusz a drót-szigorítás a torkom, kiütött.


Most, először, volt, hogy visszanyerje az erejét.


Ő tett néhány lépést, amíg a térdem állítani, hajlítás. Járkált a cellában... egy kis négyzet alakú szoba, clay, a falak, a padló. Ott nincs ablak, se ajtó, se ablak. Később, ha van jövője, biztos voltam benne, hogy megtalálom az ízületek, a nyögés, hol az ajtó, mert valaki.... Valaki volna, ki nem húzott.


Egyik végén a sejt, a bal oldalon a raklap, két rúd volt ágyazva a falon. Mindkettő fel, hogy a dereka is, tele volt vele a dróthálót. Az övé, persze, nem fog rám várni kell bevezetni, hogy a hóhérok, így elmentem a korláton, próbál felépülni a fájdalom, hogy hit által Ranjit a seggét a fegyvert.


De mielőtt megérintette a drótot vizsgálja a két bárok, hogy ha ih lehet távolítani, a cipő eltávolították. Az emberek, akik elfogtak hagyott az inget, nadrágot. A stiletto eltűnt, mint a Beretta, s persze a Luger. Én nem is láttam, kombiné, de nem volt hideg, a digitális kamerák... legalábbis még nem.


A cipőjét vette, majd kidobta az ego a rács. Nem történt semmi. Nincs szikra. Hála Istennek, a hűtőrácsokat, nem villamosított. Felvette a balett papucs újra elérte egy körül a négy fém csavar tartotta a rudat, hogy a nyöszörgés. De amikor az ujja megérintette nu, ott volt egy hang, hogy a csend, egy hang, amitől nekem ugrani.


"Jó reggelt, Mr. Carter. Mert nappal van, tudod. Remélem, van néhány jó álmok, sahib...


A hang hátulról jött egy vagy két rács. Nem kétséges volt, hogy az erősítő mögött a fém képernyőn. De mi volt a leginkább aggasztó volt ez a hang ismerős volt... félelmetesen ismerős.


"Hello, ez Carter Ügynök 3. Sőt; Sólyom mondtam el mindent, anélkül, hogy szólt nekem. Szóval, ez az ügynök, Anand, azt hiszem, ez a neve. Nos, nem jött el a találkozóra. Nem, nem kell bocsánatot kérned. Tudjuk, hogy az az ember éri el, pedig ... Ó, nem, egyáltalán nem! Az ego nem létezik, ez minden. Nem, nem lesz Washingtonban holnap. Egy kobra? Nagyon félek, hogy a kormány nem lesz képes beavatkozni a dolgaiba az Indiai biztonsági szolgálat. Érted, persze... Igen, köszönöm. Mondd Úr Anand, hogy sajnálom, hogy nem volt alkalmam találkozni vele."


Volt egy hosszú szünet. Aztán újra csend. Elköltözött a rács vissza az ágyra. Annak ellenére, hogy az üresség a gyomrában, annak ellenére, hogy a szörnyű érzés, hányinger, el kellett ismernie: Shiva volt egy igazi, kegyetlen, hidegvérű gonosztevő, egy ravasz ellenfél, mint például, hogy soha nem találkoztunk.


A rövid beszédet hallgattam volna, a telefonbeszélgetés, hogy nem volt kétséges már foglalt helyet, hozták a teljesen ismerős hang. Ez volt a saját hang, ugyanaz a tökéletes intonáció, a beszéd, illetve intonáció.


Shiva keretes én meg nem vesztegette az időt, eltávolítja az Indiai titkosszolgálat a helyszínről. Még akkor is, amikor Anand már nem volt a helyén, senki sem hitte, hogy a csatlakozó a ketten. - Miért tették volna, végül is? Nem "Nick Carter" hívja, röviddel azelőtt, mondd meg nekik, hogy Shiva hamis? Ugyanaz a "Nick Carter" rámutatott, hogy még ha a "Kobra" tényleg létezik, meg a szervezet, hogy ennyire aggódik az Indiai kormánynak semmi köze a titokzatos karakter.


"Nick Carter," Trump mondta ezt. Úgy tűnik, ő már úton volt haza, hogy AX központja Washingtonban. "Le vagyok nyűgözve, Shiva. Hogyan is sikerült reprodukálni a hangom?


"Volt egy hangeszköz telepítve van a szobájában, Carter," a hang válaszolt, reprodukálni, elektronikus úton, nagy precizitással, hogy nem tudtam segíteni, de megijedt, hogy hallom magam.


"Akkor kérem, adja át üdvözletemet, hogy az elektronika az emberek. Átkutatta ez a szoba négy alkalommal, nem talált egyetlen mikrofon... még a legeldugottabb helyeken " - mondtam, felemeltem a hangom, mintha kételkedtem, hogy ő is hallott engem. A rejtett mikrofonok nem látni, mégis egyértelmű volt most már, hogy a Siker, a szállodai szobámban nem nehéz összerakni Odin egy cellában.


"Ez az egyik Haji legújabb találmányok; egy rendkívül érzékeny, nagy teljesítményű, kis méretű mikrofon," a másolat az a hang, magyarázta.


"Ez olyan, mint megtalálni egy tűt a szénakazalban," mondtam.


A nevetés visszhangzott a levegőben, akkor a hang folytatta: "Nagyon jó, Carter. Örülök, hogy még nem vesztette el a humorérzékét. De Hadzsi, ha még nem hallott nen, egy web — méltó dolog, hogy Albánia exportált az elmúlt húsz évben. Most nekem dolgozik, a Kobra... a Shiva! A hang exultant.


"Hema működik?"


"Nagyon jól tudod, Carter. Végtére is, a FEJSZE nem küldtek Indiába, hogy tegye ki a banda a fegyverkereskedők vagy heroint! Érdekel a csodálatos felfedezés Hadzsi, az ego zseniális találmány, A doboz!


"A dobozban? - ismételd meg.


- Becenév-a hang szimulátor, a találmány, képes a szaporodásra, bármilyen meglévő vokális hangzás. Pedig ez a kicsi, Carter, még a standard miniatűr modellek. Nem több, mint egy doboz cigarettát, de sokkal veszélyesebb, természetesen.


Megkérdeztem. "Mi lesz a dobozban?" Tartottam a szemem, javítva a fém képernyőn, mint ha a felvételt, minden mozdulatát.


"Azt hiszed, bolond, nem?"


"Őrült? Nem pontosan, Shiva. Te sokkal okosabb vagy, mint sok emberek; általában az őrült emberek nem tudnak ilyen bonyolult terv.


"Köszönöm, Carter. Én köszönöm a bókot. Nem, nem volt igazán őrült, legalábbis az én szemszögemből. Ami a Doboz, a találmányok, a Hadzsi, a szolgáltatás már láttam, hogy zseniális, valamint hatékony. Ezek az incidensek voltak vizsgálatok, kísérletek, hogy pontos legyek.


"De hamarosan, ha Haji tett néhány változtatást, hogy a készülék, balesetek többé nem lesz egyszerű kísérletek. Mint látható, Carter, India jelenleg egy semleges hatalom között Kína, mind Nyugat felé. Segítségével a partnerek Pekingben, ezen az oldalon jár, mint egy ellensúly összeomlik egy pillanat alatt, aztán az álom őseim valóra válik, amikor a Kínai, az Indiai szubkontinensen fogják egymás kezét, mint jó szövetségesek, egy olyan szövetség, amely tovább tart, mint bármely más, a világtörténelemben."


"Kérdeztem őt. "Milyen szövetség?" Esze írtam le mindent, azt mondta, időt akar nyerni. Eközben a szeme figyelmesen szkennelés határain a kamera. Felálltam, lassan, hogy ne zajt; nem olyan volt, mint Shiva volna hallani, mozgó, vagy hallasz engem kaparta a falat akarja, hogy nyissa meg repedések. Biztos van egy ajtó, de nem láttam őt újra.


"A Kínai-Indiai Szövetség, Carter, egy alternatív mind a nemzetek, hogy megszabadítsa a világot a hadviselő fél. Nem, nem vagyok egy megalomániás, nem érdekel, ha a világ esik az arcát a lábam. Több pénzem van, mint amit el tudok költeni. Nekem is van némi befolyása a kormány. De, ha Kína vagy India válik egy nemzet, a nép nem lesz többé "éhes horda", mint a Nyugati újságírók hívás a másik egóját. Mi lesz olyan erős, mint Bharat, az ősi India. Aztán a nép vissza fog térni az ősi istenek, a Nagas... a kígyó istenségek őseim.


"Vagyunk, a huszadik században, Shiva. Nem könnyű átalakítani több millió ember. Ma, az embereket jobban érdekli kitöltése a gyomruk, mint a kígyó istentisztelet.


Nagyon keveset tud az Indiai mentalitás, Carter. Az ő felmenői megy vissza, hogy a királyi család, hogy megy vissza Naga, a kígyó őse. Hordok egy turbán, mint egy sárkány, egy összetekeredett kobra egy büszke fejét pihen a homlokomon, " Shiva válaszolt. A hangja... Ego Stahl hangja volt olyan hideg, mint egy hüllő. Én kétszeresen is lenyűgözött, hogy tudott beszélni, majd a fordítás az érzelmek, köszönöm, hogy Hadzsi találmány.


"Miért nem ad enni a férfiak első?" Ha sok pénze van, miért nem adsz ih, hogy a kormány úgy, hogy a gyerekek ne éhezzenek? Vagy félsz, hogy nem értékelem a gesztust, hogy nem akarom, hogy megfelel a mohó kívánság? Fejét hátra vetve, s Stahl gúny az ego, az álmok, a szörnyű cél, hogy meg magának.


De Shiva nem érzi jól magát, egyáltalán.


"Túl sokat beszéltem, Carter," jelentette ki. "De a szálloda van itt, hogy tudd, hogy valóban rábukkant egy kígyófészek s hogy én nem tűröm a kis emberekre, mint te." A kormány nem képviseli a rendőrség világ, nem tud akadályozni az álmok valóra válnak. Már a Kínai Kommunista csapatok összpontosítva a figyelmet az északi határon, készen arra, hogy megszabaduljon India, illetve más fejlődő országokban az iga szegénység.


"Álmodozz csak, Shiva. A hatóságok Pekingben tett úgy nézel ki, mint egy idióta, te pedig bekapta a csalit... oda-vissza. Ha a csapatok a határokon India északi határon, biztos lehetsz benne, hogy a Nyugat nem fogja tétlenül nézni, hogy lássam, mi történik. Harcolni fogsz egy háború, hogy teljesen kiirtani az emberiséget a föld színéről. Talán... de ez nem bizonyos, csak a kígyók marad, végtelen kígyó, amely feltérképezi a sivatagon keresztül, valamint a radioaktív bolygón.


Neki, nekidőlt a nyögés, majd tartotta a levegőt. Hogyan beszélhetnénk valami olyannal, mint Shiva? Hogyan beszélhetnénk intelligensen, ha csak arra tudtam gondolni, az volt, hogy megmeneküljön? Ismertem egy őrült ember az életemben, de nem olyan logikus, őrült, mint az az ember, aki saját magát nevezte Shiva.


Nem, nem akarom, hogy uralkodjanak a világon, csak azt akarta, hogy menjen vissza az időben, azon az áron, hogy levegye a harmadik világháború. Valamint az a tény, hogy süket volt, hogy a megjegyzéseket, hogy ő nem látja a veszélyt az őrült tervet küldött, nyilván a hideg futkos a hátamon.


"Mindenesetre, Carter, hogy többek között az a sok ember, nem fogja látni, hogy egy ilyen tragikus véget. Gurnek elmondta, hogy Mohan halála; lehet, hogy egy pár lehetőségeket. Mohan Carter, Carter Mohan. Csak most, a halál nem lesz gyors, instant. Tudod, hogy mennyi egy ember szenved, mielőtt meghalt, egy kígyó, Carter? Shiva-mondta hidegen.


"Ez attól függ, hogy a kígyó.


"Igazából" Shiva beleegyezett. "Örülök, hogy még ok, Carter. De ha hiányzik a részletekbe, készen állunk arra, hogy a szükséges adatokat.


Ő nekidőlt a piszkos ajtót, nyögve, megállt, keresve a rejtett ajtót, majd visszafordult a hangszóró mögött a fém képernyőn. "Gyerünk, Shiva," mondta neki szárazon. "Csupa fül vagyok.


"Nem kétséges egy pillanatra, Carter," nevetett. "De rövid leszek, mert nekem fontosabb dolgom is. Herpetology lett a hobbim már több éve, de én merem mondani, hogy én egy igazi hatóság a hüllők, különösen mérgező is. Van egy gyűjtemény mintegy két tucat különböző.


"Melyiket választottad nekem?"


"Öt kígyók, Carter. Lehet, hogy nem ismeri fel ih első pillantásra, de ők biztosan felismerni. A kígyók mély értelemben a területi. Nem más, amikor az ih zavart az ih ház. Attól függően, hogy az ih a halálos harapás, egy személy szenved bárhol a két óra, hogy hét-nyolc napig.


— Ha egy fogazott vipera belemélyeszti a fogait a hús, hamarosan vérzik a görények, Carter; a nyál lesz véres a vizelet vörös lesz. Meg fogja szenvedni a kínzó hasi fájdalom, meg fog halni következtében agyvérzés."


"Nagyon csábító! Azt kiáltotta, szemmel tartja a mozgások, keres igazolást, hogy nem csak fenyegetés.


"Ha úgy dönt, a kedvenc, a király kobra, meg fog halni az oxigén hiányt, lassú, fájdalmas formája, a fulladás. Másrészt, a király kobra unokatestvére, az Ázsiai kobra, van mérge, hogy kimutatták, hogy kétszer olyan mérgező, mint a sztrichnin. Tehát a választás az öné, Carter. Ha úgy dönt, kobrák, hogy meg fog halni egy viszonylag nyomorult halál pár óra múlva; ha úgy dönt, viperák, készüljön fel a groteszk, néha elviselhetetlen fájdalmat, ami csak elképzelhető.


"Ha nem én választom meg neki, hogy szereted?" Mi fog történni?


Nincs más választásod, Carter, nincs alternatíva. Végül rájössz, milyen komoly ember! Szóval, amíg nem tudom, hogy a jogutód, kérem, engedje meg, hogy folytassuk ezt a beszélgetést. Van néhány érdekes információ, Carter. Nagyon érdekes.


Ez volt az utolsó dolog, amit hallottam, hogy a "magam", vagy inkább a Shiva a saját hangját. Csend volt megint, törött, csak a légzés. Az övé teljesen hideg, bizonyos, hogy ezek nem erőltetett fenyegetések. Shiva elhatározta, hogy ölj meg tehát, hogy úgy látja, a halál jön, hogy nekem a gyötrelem. Talán elhatározta, hogy bántani valakit, ahogy volt táplálta az abszurd álmokkal.


De bármi legyen is az ego indítéka, nem kétséges, az őszinteség, az ego szavait. Szeme fürkészte a kissejtes; valamint az övé, még mindig kétségbeesetten akar kiút, ha recseg, vagy inkább egy kis zümmögés, engem viszont a figyelmet, hogy a két rács.


Egy rose lassan eltűnnek a jajgatása. A négy fém csavarok használhatatlanok voltak, mint a képernyő ellenőrzött elektronikus úton. Ezen a ponton az ego már nem volt látható; a helyén volt egy négyszögletes lyuk. A józan ész azt mondta, hogy maradjon csendben, csendben, amennyire csak lehetséges.


De volt, hogy emberfeletti erőfeszítéseket tesznek, hogy maradjon ott, ahol voltam, amikor egy perccel később, egy king cobra legalább tíz méter hosszú gördült ki a lyukakat, majd a padlóra, a sejt.


5


A Király Kobra már beköltözött egy támadó állás, a fejét felemelte a nyakát, amikor egy másik sárkány kiesett körül a nyögés lyuk. Nem ismerős a neve, de volt nehéz, sűrű, mérleg, ha pedig szét a padlón, ez egy furcsa sziszegés, mint a hang a tűz.


Ő lecsúszott a fal mentén, hogy elérjük a szalmából ágy. Shiva azt mondta, hogy küld nekem öt kígyók. Egy harmadik, több mint másfél méter körül hosszú, csökkenő a lyuk körül, abban a pillanatban. Volt egy Ázsiai kobra, a típus, aki rögtön felismerte a jellegzetes ék alakú jelek a vissza a fejét.


A harag volt, kétszer olyan mérgező, mint a sztrichnin, emlékezett, mint költözött lassan felé a raklap emelt a föld felett.


A sziszegő, majd fütyül a három hüllők volt, ki az őrült nevetés körül a hangszóró, a rejtett a rács mögött, a nevetés, hogy betöltötte a cellát a kísérteties tartózkodik. Shiva nevetett, segítségével egy albán tudós találmánya, hogy reprodukálja a nevetés, a saját hang, s csengett a fülemben.


"Viszlát, Carter." a láthatatlan ellenség! - kiáltott fel vidáman. "Jó napot!"


A nevetés meghalt együtt a groteszk utolsó refrén. Látta, hogy a villás nyelvét, ragyogó szeme, a negyedik kígyó bekeretezett az ajtóban. Volt egy krait, egy fajta Ázsiai kobra, de csúszott a földön.


Kinyitotta az orrlyukak; erős volt a szag a levegőben, egy avas íze. Volt egy pézsmás illata. Az övé eláll, de Stahl illata erősebb, szinte tapintható a szűk határain sejt.


Shiva gondoltam ki.


A kígyók egy ih éles szaglás úgy tűnt, még jobban irritált: amit a természet voltak velünk, az illata, kihegyezett az ingerlékenység, hogy őrület. Egy king cobra, kétszer olyan hosszú, mint a többiek, nem kecsesen át a padlón. Folytatta, hogy a megközelítés a raklap ágy, elkerülve a gyors mozgásokat, hogy lehet provokálni a hüllő, hogy indítson egy halálos támadás.


Amint a kezdetek megérintette a végén a fából készült pad, egy ötödik sárkány körül jelent meg a sötétség lyuk az ellenkező nyögés. Ő volt a legkisebb az összes közül, különösen, ha összehasonlítjuk a király kobra. De a méret nem volt semmi köze az a képessége, hogy ölni; pedig volt, mint a rettegett ez az utolsó hüllő, mint a másik négy együttes. Most közeledtek nekem, aki ott állt a hátam, hogy a nyögés.


Tetszik, vagy nem, el kellett költöznöm.


Vetette magát előre a helyet, az első intenzív mentális koncentráció, akkor ugrott le a földre, majd leszállt egy szalma-fedett padnál. A király kobra fütyült, rontott rám. Látta, csepp méreg csillogott a borotvaéles karmokkal.


Én elhúzódtam, amikor úgy éreztem, vele harapni a seggét a cipő. Nem tudott harapni a bokám. Mérgező sárgás folyadék csöpögött rá a szalma, hol tárolták. A kobra kúszott át az ágyat. Gyorsan kigombolta az ingét, majd megjelent a keze körül a ujjú.


A kígyó hood úgy tűnt, szélesebb, mint korábban, de a hüllő ingott jobbra-balra, készen arra, hogy újra lecsap. Eközben a másik négy ott vonaglott a földön, csak nyalogatja, majd megnyalta az utat, hogy a matrac. Ő húzta vissza, amilyen erősen csak tudta, majd megigazította a pólóját, mint egy matador kezében egy piros ruhát előtt egy dühös bika.


Mint a kobra ugrott előre, hogy elsüllyed a fogak húsomban, ő terítette a pamut póló át nem pedig dőlt oldalra. Az ing mozgott, mintha élne. Alatta a ruha, a hüllő sziszegte, majd writhed, próbál menekülni körül a rögtönzött csapda.


Nem akartam várni a kobra, hogy szabad, így gyorsan kibontotta a bőr öv a nadrágom. Tartja a végén a csat pár centire a szalma, az apjával sétált vissza a padra. Ezen a ponton, az egyetlen dolog, amit tehetek, megpróbál-hoz kap a nyögés lyuk.


Az elektronikus vezérlés a fém rács nem volt aktiválva velük görények, mint a képernyő ment fel a falon. A nyitó ítélve, ahol az övé volt, a túlsó végén a sejt, úgy tűnt, elég nagy ahhoz, hogy adj egy lehetséges menekülési útvonalat.


Általánosságban, egy próbát megér. Ellenkező esetben a reptiliánok esetében megtámadtak volna együtt, aztán ott lett volna, nem menekülés az erőszakos, fájdalmas halál várt rám. Egy sárkány csipkézett mérleg vonagló teljes hossza az ágy szélét.


Ez volt a hüllő Shiva mesélték, a méreg olyan erős, hogy ha egy kicsit is, ez okozhatta, hogy belső vérzés, majd vérezni, mint egy menyét. A másik három kígyók, vonzott a király kobra sziszegés, szaladt át a padlón felé csapkodott inget, ami fedezi a nagy hüllő.


A sárkány, a másik viszont, úgy tűnt, csak én kellek, de a hideg szeme, hogy úgy tűnt, hogy az tükrözze a vér. Véleményem szerint, nem a kobra, de egy hüllő vipera, amelyben Shiva a megtestesülés.


Ez volt körülbelül hatvan cm hosszú, észrevehető, halvány, sötét minták a pikkelyes oldalon. A mozgások nem védekező, míg a sziszegés tett, mint ő mászott, hogy a szélén a matrac nekem összerezzen.


A biztonsági öv string szigorodtak, emelő ego magasan a levegőbe, s ugyanakkor, a sárkány csattant hihetetlen sebességgel, szökkent a levegőben. Ő leeresztette a szál az övet, a csat a hüllő fejét. Fém visszapattant durva mérleg, de a hatás küldött a viperák csúszott vissza, tekercselés egymás tetejére.


Ez volt az a pillanat, amit oly régóta várt.


A sarokban, a szeme, a lány látta, hogy a csuklyás feje a király kobra dugta az orra elől ing. Most, az életem függött attól, hogy milyen gyorsan átraktam; vettem egy mély levegőt, majd ugrott olyan magas, mint én, hogy az oldalon.


Mint az övé rohant felé a nyitás a másik nyög, az öt hüllők fütyült, sziszegte, mint egy kórus dühös démon. Ő hátrapillantott. A szag, hogy Stahl volt a szaga, a korábbi erősebb volt, a büdös miazma annyira átható, hogy úgy tűnt, tapintható.


A hüllők láthatók voltak, most közel hozzám, készen arra, hogy sztrájk megölni. Amikor elértem a nyílás a nyögések voltak, kevesebb, mint két méterre tőlem. Ott ült fel, de hallotta, hogy a kobra sziszegés olyan közel, hogy megfordult, pecsételve a lábát keményen a földön.


Elérte le, mint a villám, felvett egy marék földet, s bedobta a kobra félelmetes fejét. A hüllő fejét, csattant fel, majd a tulajdonos bement a lyuk, amibe a végén a keskeny átjárót.


Az utolsó dolog, ami a fejében volt, ahol az alagút volt, vagy ha volt, a folyosón, az egyéb hüllők. Valami megütötte a bőr talp, a cipő, nem tud áthatolni a nem. Veri a lábát, el is költözött a sötét folyosón, beütötte a fejét, hogy a tetején az alacsony, keskeny alagút.


Nem volt hely, hogy elfordítom a fejem, hátha sárkány alakú követett volna az alagútba, majd be a digitális kamerák. Mozgott előre, még mindig hallom a kétségbeesett sziszegés a hüllők mögötte. Szerencsére, a hang nőtt halványabb, mint költözött az oltár elé.


Azt az utat választottam volt az egyetlen lehetséges alternatíva, hogy bizonyos a halál. Még akkor is, ha nem sikerül megölni egy pár kígyót, a túlélők biztosan lesz képes, hogy fogukat húsomban, mielőtt ih lehet állítani. De még ha mind az öt felszámolták, biztos volt benne, hogy Shiva nem habozzon, küldje el a második csoport a mérges hüllők, hogy a sejt. Szóval, lehet, hogy fontolja meg magát biztonságban.


Most, hogy a választás, a folyamatos mászik négykézláb. Az alagút úgy tűnt, hogy enyhén emelkedik, egy kis emelkedőn. Volt félhomályos; a gondolat, hogy a világ szűrt ki a hátam mögött, majd egy halvány fény fentről. De minél messzebb ment, annál sötétebb lett. A fényforrás nem lesz intenzívebb. Alig tudott látom a kezét, ahogy ment lefelé a keskeny folyosón.


Körülöttem volt nedves homokot, s egy dohos szag. Tovább néhány percig, majd végül megállt, hogy kifújja magát, majd tiszta a feje. Hajlandó volt fogadni, hogy az élet, hogy az elektronikus eszközök által telepített Shiva a digitális kamerák nem volt videó, valamint egy elektronikus szem... valószínűleg csak hallotta, még akkor is, amikor nem mondja. De biztos voltam benne, hogy nem volt időm nézni a mozgását.


Úgy állni, ahogy én próbáltam megtalálni a fonalat, az alagút pedig egyidejűleg, hol vagyok, töröm körül Shiva nettó hatásának tesszük ki, az ego tervek a Kínai-Indiai szövetség. Már nem éreztem a sziszegés hüllők, nem érzed ezt a büdös... mi folyt a digitális kamerák.


Egy lélegzetnyi levegő mintavétel mostam arcot, egy alig észrevehető fuvallat. Arra ösztönzik, folytatta a mozgást. Nincs riasztás, legalább nem a szokásos csengő vagy sziréna. Nyilvánvaló, hogy Shiva volt győződve arról, hogy ő volt szabadulni Nick Carter.


De ahelyett, Nick Carter volt utalva, csak a barátja, Shiva, az elme, a Kobrákat, valamint ego erős fegyver... A doboz. Ha nem segít a találmány terv, vagy a szerkezet maga, az egész világ nem képes kezelni Shiva. Ami adott egy teljes képet, amit az ego tervek volt az egész. De Shiva kimaradt egy fontos pont: ő nem mutatta ki nekem, hogy ő felhasználja a Doboz, hogy elérje a hihetetlen cél.


Azért jöttem, hogy India azon, ha Shiva tényleg létezik. Most, hogy az ego talált rá, ő még mindig egy ismeretlen karakter, bár a hús-vér. Szóval lett egy ismeretlen, felderítetlen egyenlet. Azt kellett volna szerezni Hadzsi találmány, főleg azért, mert fogalmam sem volt, hogy egy hangját utánozzák használhatók annak megállapítására, hogy az abszolút hatalom a világon.


A nedves falak, a csomagolt földet vakartam a karok, vállak, valamint a verejték csöpögött a mellkasomon. Nem tudta abbahagyni, de az alagút szűkül, mennem kell tovább, akkor is, ha a felszínen, a falak volt, hámlik le a bőröm.


A lényeg, hogy én magam csapdába esett egy alagutat, ahol nincs kijárat körül. A körmei voltak, törött, véres, és úgy éreztem magam, mint egy vakond, ami mozgott, könnyen a testem. De ahogy kezdtem elveszíteni a reményt, a tekintete ráesett valami, ami miatt abba hirtelen.


Volt egy akadály előttem. A mesterséges szent áthatolt két gyűlt össze egy négyzet alakú fa panel. Hang nélkül, mászott előre, húzza a hajlított test az alagútba.


Hang nem jött a másik oldalon a fa korlát. A préselt egy szem sima volt, nem, hogy a leghalványabb ötlete, hogy mi volt mögötte. Néhány sziklák, sziklák, nagy darab fát, s nagy medence, a pangó víz volt az első dolog, amit láttam. Aztán jött az ismerős sziszegő kígyók.


Kiemelkedik a sziklák, a szikla, a tengeri kígyó felemelte a hosszú, karcsú nyak, a meglepően kicsi a feje felett a felszínen a pangó medence víz. Valami leesett, nyers, véres húsra. Szinte azonnal, az ego felfalta egy éhes sárkány. Aztán a nagy gyík dobták a lyuk. Egy king cobra a méret, mondjuk, az egyik hagytam a digitális kamerák rose a tipikus nem támadó pozícióba.


A gyík futott a sziklák, de a kobra volt gyorsabb. Felhúzni a csuklyás fej egyik oldalán, ő ugrott előre, beleharapni a fenevad pikkelyes nyakát. A gyík küzdött a második, a kobra csúszott vissza; látta, Hogy a megharapta az állat mozog, mint egy részeg, támaszkodva az oldalán, remeg a lábam convulsively. A kobra aztán lenyelte ee fejjel.


Amikor a nagy hüllő volt, jóllakott, akkor összegömbölyödve körül egy sziklás szikla, mint a ha úszunk a déli nap. Több kaja van az üregbe - patkányok, gyíkok, nyers hús. Neki, felemelte a fejét, próbál, hogy ki látta a sárkány Shiva gyűjtemény.


De a fagyöngy lyukat fedezett, a kőfalak, a fa csapóajtó található, az alján nem adj egy teljes körű felmérést. Amikor a sárkány volt fed, a sziszegő alábbhagyott. Aztán rájöttem, hogy Shiva használt volna az alagútba, hogy rávegyék éhes hüllők a cellámba, semmi kétség ébredt ih a büdös volt elterjedt a kis szobában.


Most a fa ajtót csökkentette, de tartottam a szemem, az összejövetel, vár a hüllők is lehet etetni. Semmi a világon, nem fogok megszökni, amíg minden sárkány több, mint a teljes. Evés után, akkor nem olyan agresszív, mint az öt egyének hagytam neki, hogy vigyázzon a digitális kamerák. Tudta, hogy a hüllő szokások, jól tudom, hogy semmi hirtelen mozdulat, ami azzal fenyegetett, ih biztonsági okozhat ih támadni, még akkor is, ha az éhség alábbhagyott.


Szóval vártam őket enni, az utolsó morzsáig. Ez egy undorító látvány: kígyó, kobra, illetve egyéb hüllők többször megtámadták, nyelési az áldozatok, akik convulsively rúgott. Eközben az övé volt, hogy kitaláljam, ki volt a felelős a forgalmazó az étel. Végül észrevette, hogy egy hosszú, kígyózó karját elérve a szélén a kígyófészek.


"Bármit megesznek, amit ők adják" - mondta egy hideg, gúnyos hang.


Ha Shiva volt még egy arctalan hang, ezúttal a memória nem felelt meg nekem. A hang nagyon ismerős. A múltkor hallottam, hogy a két nappal ezelőtt, amikor suttogott édes szavak a szerelem. Akkor éreztem a vágy, a szenvedély. Most éreztem, hogy a harag emelkedik.


Volt Reeva Singh, egy gyönyörű, sötét hajú lány, aki kezeli a sárkány kormányon.


6


Talán nem kellett volna annyira meglepett. Talán nem kellett volna kezelni ezt a szokásos cinizmus, hogy olyan sok ember azzal vádolni, hív hideg, kemény, képtelen érzelem. Végül, amikor az emberek az életüket kockáztatják, lehetetlen, hogy nem lesz "menő", a könyörtelen cinizmus, hogy szembenézzen a kegyetlen valóság a világ.


Még mindig tartott a karjaiban, nem durván, de egy érzés, a pályázati gyengédség, amit érzett, mielőtt a gyógyulás szobák. Bár volt egy idegen, eszembe jutott, hogy a melegség, a vágy volt keltett bennem, az a gyönyörű, hogy ő adott nekem. A tapasztalat, hogy nem egykönnyen felejti el.


De amint meghallotta a szavakat, rájött, hogy ez csak egy csali, csali célja, hogy elterelje a figyelmem, amikor Mohan, valamint Gurnek berontott a szállodai szobában, az esze ment vad dühvel. Menekülés most Stahl több, mint csak a túlélés számít. A hotel, hogy Reeva éreznék őrült horror volt kitéve a digitális fényképezőgépek, ugyanaz a fájdalom elviselhetetlen.


A hosszú, vékony karját eltűnt az egész látómezőt. Az utolsó áldozat egy fekete egér, harapott, majd lenyelte egy kígyó, egy húzásra. Végül, amikor csend volt, az apja hívta, majd elkezdtem finoman nyomja nyissa meg a fa csapóajtón állt, hogy köztünk a szabadság.


Semmi sem volt megállítani, felemeli a panel, de azt még mindig nem siet. Úgy volt, hogy a törvény rendkívül óvatosan, anélkül, hogy egy hibás futó szert. Szeme fürkészte a lyuk arra az esetre, ha körül a sárkány nem lenyugodott. De semmi sem mozdult. Semmi, de egy fa korlát.


Végül, emelés az ajtót, ő csúszott vissza az árnyékba, s tartotta a levegőt. Itt is, az idő elosztása elengedhetetlen, fontos része a tervnek. Én még mindig négykézláb, az alagút fala kaparta az izzadt karok, vállak. Nem lesz könnyű, először húzza át magad a passz, majd átkelés a lyuk, hogy a skálán a durva kő falak.


De igen, ez utóbbi településen Oroszországban nem volt könnyű a kezdet kezdetétől. A veszély az erősségem, kihívás az alapja a létezés; biztos, hogy nem minősül a 3. Harcos, mert a szép arc. Szóval nem ez a helyzet a tapasztalat, amely nem szerzett-től dolgozik a FEJSZE, sok éven át.


Ezért a hangját, nem akartam kockáztatni. Én tartott vissza, amíg a görény volt benne, hogy nem kínált semmilyen más nem segít más, mint a jelenleg foglalkozik. Csak akkor tette dobja az egész tömeg, egyik oldalról, megszabadítva magát a kemény falak, az alagút.


A szemem már hozzászokott a fény, így már nem éreztem magam, mint egy tégla kívül az ego barlangjába. Letette a fejét, vállai előre, óvatosan belenézett a lyukba. A király kobra volt, még mindig ott kuporgott egy nagy szikla, a csuklyás feje elfordult; a többi kígyók hazudott, nyugodt, nem agresszív pozíció.


Fuss, Carter, gyorsabban, gyorsabban!


Mászott előre, még mindig kétrét görnyedt. Nem egy kíváncsi pillantással fordult felém a levelet, de semmi sem mozdult a lyukba. Oké, eddig jó. Most már, a ki teljesen, körül a folyosón, aztán éreztem, hogy a csípős hüllő illata lóg, mint a köd alján az ih barlangjába.


Az elme gyorsan számított a távolság, élet-halál, halál, majd a hosszú agónia egy kígyó. Úgy volt, hogy a szemközti falon, majd mássz fel a tetejére a lyukat, mielőtt a kígyó vette észre, mi történik.


Költözött, amíg teljesen a saját lábán, ferde a háta a falnak. Őt, hallotta, hogy valaki mozog a gödör, olvastam, hogy a fény shuffle. Azt remélte, Reeva egyedül volt, de nem volt rá mód, hogy elmondja. Vett egy mély levegőt, hirtelen kiegyenesedett, s ugrott előre.


Leszállt a tekercselt vissza a king kobra. Magától értetődik, hogy ezt nem terveztük. De nem bírta kivárni, hogy lássam, mit kobra reakció lenne. Már kapaszkodott a nagy sziklák alakult a külső falon a lyukba, amikor meghallotta a kígyó ismerős sziszegés újra.


Nem is volt ideje, hogy nézd meg a vállam fölött. Lelökte a test előre minden erejét, nyomja erősen a lábát, s mozog egyszerre. Észrevettem, hogy a cipő megható volt valami puha, de nem nézek vissza, hogy lássam, mi volt az. Ő megragadta a szélén a kőfal, a kezével pedig átlépte a szélén a gödörbe.


A lyuk tele volt a sziszegő, majd csikorgó felébredt a hüllők. Voltak imbolygott, ugrás a levegőben, repülés a sziklára; nekem, olyan volt, mint mikor csináltuk a műsort. Nem volt időm megállni, majd elakad a lélegzetem. Egy pillanattal később, talpon volt újra, s ugyanakkor, Reeva Singh egy kiáltás az engedélyt, hogy végre.


Rohant neki, s fogta be a száját, fullasztó a sikolyait, a tiltakozás. Küzdött erőteljesen egy darabig, távol a kaparunk, mint egy kis állat; de végre ő is elcsendesedett. Ő éppen befejezte etetés a másik hüllők tartott kisebb üveg ketrecek egy szobában, hogy volt már egy összeállítás egy magán állatkert, valamint egy herpetology labor.


A kijelző a karját, amíg leesett előre; ő észrevette, hogy a csontok recsegett. Egy vad gondolat villant át rajtam... a memória, a puha, meleg test, mint ő a karjaiban tartotta. Reeva volt az egyik legszexisebb nő, akivel valaha találkozott. - Most már értem, hogy becsapott engem, odaadta!


"Ne mondd! Azt sziszegte. "Egy szót se!


Áthúzta a hajlított kar, még magasabbra tette a véres ujjait a szája. A nő lihegte a pánik. Megkérdeztem. "Egy meglepetést?" "Ne mondd, hogy nem tudtad, hogy itt vagyok, te ribanc!"


Ahogy megpróbált beszélni, kihúztam a kezem távol az ee rta úgy, hogy ő is mumble, " én nem tudom, esküszöm."..


"Igen, nem tudom, Mohan, valamint Gurnek, ugye?" Ez nem játék, Reeva, ez az élet, emlékezz erre.


Megrázta a fejét hevesen, elutasította a vádakat. Felsértett a fogást az ajkai újra úgy, hogy ő is beszéljen.


— Nem tudod, " ő is megerősítette, lihegve, ahogy fogja a kezét a háta mögött. "Én nem tudok semmit, Nick. Hidd el, könyörgöm! Hinned kell nekem.


"Jól van, kap golyót a fejembe, hogyan kellett volna történnie, neki éjjel? Azt kérdeztem, miközben a szemem a bejáratnál, hogy a laborban. "Hol van a kulcs?" "De nem tud várni, Reeva, hogy válaszoljon nekem. Elérte a ego percben köntös pedig megtalálta, amit akart. Ő húzta végig, a pamut papucs csúszik a piszkos padlón.


Bezárta az ajtót belülről, tedd a kulcsot egy percre; aztán kilökte Reva vissza a túlsó végén a hosszú, keskeny szobában. Megállt küzd, de amikor megnyomtam a kezem, hogy a karcsú test, éreztem, hogy a szíve gyorsabban ver.


— Ő... ő soha nem mondott el semmit, " morgolódott.


"Ki?"


- Shiva... a nagybátyám.


"Az ki?"!


"A bácsikám. Ő a nagybátyám. Nick, kérlek, hadd magyarázzam el, mit tett velem... - azt motyogta. "Figyelj rám, aztán, ha nem hiszel nekem, gyerünk, csináld, amit akarsz.


Ő háborítatlan maradt. Ő nem engedheti meg magának, hogy tévesszen meg második alkalommal ez a kis lány női fortélyait. Azonban ez nem volt egy nagy dolog, hogy ezt hallom, hogy indokolt, főleg, amikor az ember könyörgött az életéért, ő mindig igazat mond. Aztán Reeva, ha igazat mondott, az volt a legközelebbi utat, hogy Shiva.


"Igen, megpróbáltam, hogy találkoztunk, hogy információt szerezzen, bevallom," ő panted újra, mint arra kényszerítette, hogy ül egy fa szék.


Nem volt más fegyverek, más, mint a kezem, de nem hiszem, hogy a lány volt fegyveres lehet, játszik velem.


"Szóval te vagy az. Miért hazudsz, Reeva? Becsapott engem kezdettől fogva, valld be!


Nem értette a szavakat, de úgy tűnt, hogy érti, mit mondok neki. "Meg kellett tennem néhány kérdést," felelte. - Derítsd ki, hogy miért jöttem Indiába. A bácsi nem mondott semmi mást nekem, hogy nem említette a két férfi, aki betört a szobába!


Elfordította az arcát, hogy én, a kis naiv, csintalan kis arcát, a szál fekete haja hullott a fülcimpája. Suttogott, az ő szavai alig hallható. Ha nem lett volna olyan ártatlan, mint ahogy azt állította, hogy ő már megpróbált sikítani, úgy indokolt, hogy felhívjam magamra a figyelmet. De talán megpróbált időt nyerni, arra gondoltam, hogy a többiek észre távollétét. Nem tudtam semmit sem készpénznek venni.


Szóval, volt rendelve, hogy egy kis információt. Miért? ő továbbra is egy hideg hang.


"Mert Shiva kényszerített, Nick. Nem is tudtam, hogy itt voltak." Sőt, én nem is tudom, mi történt veled azután sétáltam vele a hotel körül. Nem maradhattam ott, amikor Mohan halott volt...


"Szóval, ő kényszerített, igaz?" - ismételd meg.


"Kérlek, figyelj rám!" suttogta. "Hadd magyarázzam meg mindent az elejétől.


Gyanította, hogy újra megpróbált időt nyerni, de a hang, az ego hangja őszinte volt, nyugtalan. Hallgatnom kellett volna rá. Lett volna, ha az igazat mondod, lehet, hogy Reeva vezettek Kobra; ha hazudik, azt mindig figyelj rá, majd próbálja meg, hogy talál valami nyomot, a szavai, semmit, ami adj egy nyomot. Ott állt mellette, készen arra, hogy hirtelen félbe a történetet, ha valaki megjelent a laborban.


Reeva nem hamis mozog. A hang a hangja nem változott, ahogy ő magyarázta, hogy Shiva kényszerítette őt, hogy csatlakozzon a Kobra szervezet. "Tartja az apám, Nick... a nagy testvér ego, ha a lány elment, hogy a rendőrség vagy bárki a kormány körül, ő nem habozott, mielőtt megöli ego. Apám nagyon beteg, nagyon beteg. A nagybátyám megfenyegette, nem csak, hogy megöli az egót, hanem az, hogy megfossza az ego bármilyen kezelés, ha nem követi az ego parancsot.


"Hol van most az apád?"


"Nem tudom." Shiva tartja az egót, fogságban valahol, de nem ebben a házban.


Én mindig azt gondoltam magamról, hogy egy műértő ember, tudja kitalálni, hogy egy ember őszinte, vagy nem. Most pedig, bár nem volt nyitva tartani a szemem, egy leheletnyi föld a hangján, hogy lehet, hogy nem árulom el neki, annak ellenére, hogy a kezdeti harag, rájöttem, hogy én bízta meg neki, hogy Reeva története. Elsősorban azért, mert van értelme. Különösen, ha Shiva zsarolta őt, mert az ő apja rávenni, hogy vegyen részt a piszkos tervek.


"Van valami más is, hogy magyarázza el," mondtam.


De most megszakadt. Valaki mozgott a másik oldalon az út. "Reeva?" Egy férfi hangja hívott. "Miért van az ajtó zárva van?" Engedj be!"


"Ki ez?" Azt suttogta, arra kényszerítve a lányt, hogy álljon fel a székre.


"Odin körül van, a nagybátyám a férfiak, Nirad.


"Ismerem őt. Tégy úgy, mintha semmi sem történt. Bízom hé kockázatos volt, de ezen a ponton, nem volt más választásom.


"Várj egy percet! Reeva kiáltotta. Ő adott nekem egy riadtan néz ki, mint átadta neki a kulcsot, majd lelökte az ajtó felé.


Csináltam egy gyors keresés a laborba, de nem találtam semmi szükségem volt, mint egy fegyver harcolni Nirad. Na, mindegy, én azt mutatta, emu pár dolgot a nap előtt, így nem volt nehéz egyedül. Ott állt az ajtó előtt, vártam, vártam, füle túráztatni, míg a fiatal Indiai továbbra is fordítsa el a fogantyút, hogy kérdezze meg Reeva kinyitni.


Az előbb jött be, minél hamarabb, hogy le kell őt fegyverezni, ő döntött.


Voltak Nirad, Ranjit, Gurnek, Hakshi, Shivas, Isten tudja, hányan. Minden esetben arra a következtetésre jutottam, magamnak kellett keresni egy hang szimulátor, hogy Shiva tulajdonában van valahol, Nirad jó kezdet volt, mint mindenki más.


Reeva kinyúlt egy remegő kéz, csúszó a kulcsot a zárba.


Ha megcsalt engem most, a dolgok, hogy bonyolultabb; de ez volt az egyetlen módja, hogy megtudja, ha ő hazudott nekem. Ebben az időben, ő volt fordult a kulcs a zárban, hogy nyissa meg a labor ajtaján.


7


"Mit jelent?" Nirad kérdezte. Az Indián már nem viselt, kötszerek, valamint helyébe a pincér egységes a hagyományos ruházat.


"Nem, rájöttem, hogy az ajtó zárva volt," Reeva válaszolt, visszakozik. Én ideges, mert nem voltam benne biztos, hogy ő nem figyelmezteti, Nirad a jelenlét az ajtó előtt.


A fiatal ember, nem zavarja, hogy nézd vissza, ahogy belépett a laborba, majd becsapta maga mögött az ajtót. "Ne történjen meg újra! felkiáltott, mint gőgösen, mint volt büszkélkedhetett a korláthoz.


Reeva egy lépést vissza, látszólag a határán, hogy elveszíti az ellenőrzést az idegei. Ego gesztusok elárulta ego idegesség. Aztán Egy megbízható neki, majd úgy döntött, hogy a bizalom egy, még azután is, hogy mi történt.


"A bácsi látni kívánja tanulmányában, hogy" az Indián bejelentette, szárazon. "Azonnal."


A szó a levegőben, mint egy jel, ami arra késztetett, hogy törvény. Újra, ez volt a "taekwondo", hogy vigyen át egy nehéz helyzetben. Neki rohant előre, szinte repült a levegőben, hogy szállít egy erős ütés.


Ez a célja az volt, hogy Nirad van lép; a hatását, a cha-cha-gi kiütötte ego a földre. Az Indiai hengerelt a másik oldalára, az arca eltorzult a groteszk fintor a fájdalom.


Ő guggolt le használta a teljes hossza a mellkasát, majd a combok ütni Ego az álla. Nirad esett hátra alatt ji-lu-ki, ego rúg, a cél lerogyott az egyik oldalon; rájöttem, hogy a bokszer volt, összetört a gmu arccsonton. De nem adta fel.


"Csukd be az ajtót!" Rehve sziszegte neki. A lány rohant, hogy helyezze be a kulcsot a zárban.


Nirad sikerült, hogy forduljon meg, hogy a lábát. Ő megborzongott, majd elérte a csukló a nadrág, ahol látta, hogy a fenék a fegyvert akart tartani. Aztán minden úgy történt, mint egy zavaros álom, egy sor intézkedést által diktált tükrözi. Gyorsan rohant, hogy jobbra forog, emeli a bal vállán, hogy minden törzs derekát. Egy lábon, a leszállt minden törzs, majd azonnal meghúzódott a bal lábát egy tökéletes rúgni.


"Jop-mi-gi" az ego, a csukló, kopog a fegyvert a földre. Most, hogy fegyvertelen volt, a fiatal Indiai rám nézett, vad szemek. Ego szokásos arrogáns eltűnt az a baj, hogy elpártolt egy sötét kék foltot kezdődött, hogy bővítsük az állán a csapás volt leszállt.


Kinyitotta a száját, hogy sikítani, majd szó szerint felugrott a torkát, nyomja a hüvelykujját, hogy a torkát. Nirad úgy tűnt, hogy levegőt venni, de Nem volt még ereje, hogy emelje fel a lábát, majd rúgni az ágyék. A vakító fájdalom tett lazítsa meg a fogást a másik nyakát. Úgy tántorgott, hogy kifújjam magam; meg kellett hajolnia, hogy a padlón, a kezét összekulcsolta a mellén.


Nirad rohant az ajtó. Ő ugrott előre, még mindig nem heverte ki a szörnyű csapást kapott. Úgy ugrott neki, megragadta a lábait. Leesett egy puffanás.


Ő azonnal tetején nen, a térdét Ego combja. Megkérdeztem. "Hogy van a szemed, Nirad?" Ott voltak még a nyomait a kezelés Gmu adott neki a bárban, ahol dolgozott.


Ahelyett, hogy válaszol, hogy ő dobta a teljes súly előre, próbálja kizökkenteni. Ha a kulcscsontja eltört egy emu, hogy összetörne egy emu, majd a mellkas, ő nem lenne képes, hogy felkeljek megint. Szóval ő felemelte a kezét, hogy a karate.


De Nirad lehetett egy rajongó a harcművészeti filmek, különben valaki tanított ego az alapokat a karate. Amint a karját neveltek, hogy valójában hárított a vágás, ütés, a "kara-nal McKee". Majdnem olyan volt, mint egy harc, s ez volt az, amit akart.


- szóval... Te jobb vagy, mint gondoltam " - mondtam, húzza el, hogy talpra álljak.


Ő is felállt, majd lépcsőzetesen, ahogy kezdődött, hogy egy kört vele. A rekedt kiáltás tőle, ő ugrott előre, leszállás egy végzetes csapás a solar plexus aztán egy könyökét az álla. Az együttes fellépés, a "pán-te ji-lu-ki", illetve a "pal-kuch chi-ki" elég volt ahhoz, hogy nem csak rázza az ego a bizalom, hanem a szünet két gmu bordák.


Nirad lépett vissza, megrészegül a fájdalom. Ő nem hagyja magát megérinteni. Shiva elhatározta, hogy meghaljak, szörnyű a halál, hogy a régi Ashok Anand gyilkosa még mindig elevenen élnek bennem. Főleg, Asóka soha nem jelentett komoly veszélyt jelent, hogy a Shiva, az illegális Kobra műveletek.


Szóval nem sajnálom Nirad. Volt egy zsoldos... egy vadász a szolgáltatás egy őrült gyilkos. Valaki, aki engem figyelmen kívül hagyva a kitartás önfenntartás ösztöne.


Nem hiszem, hogy képes volt harcolni ismét egy törött állkapocs, valamint eltört két bordája. Talán még egy kilyukadt a tüdeje.


De amint látta, folytatta a harcot a fizikai kín az élet. Ő szó szerint karmolja a földre, próbálja elkapni a bukott fegyvert. Még azt is sikerült az ujjai köré ego előtt ego képes megállítani őt.


"Azt hittem, végre kezdik megérteni a gondolatmenetet, Nirad.".. Azt mondta, majd kirúgta az ujjaim a gmu küld a fegyvert repülő újra. A fegyver lepattant az egyik a laboratóriumi asztalok, majd leszállt a földre.


Ez már nem is volt kérdés, hogy a fiatal Indiai úton egyelőre. Látott túl sokat, főleg, Reeva ez a cinkosság. Még akkor is, ha az ego megkötözték, s előfordult vele, előbb-utóbb azt mondaná, Shiva, hogy az ego unokahúga segített megszökni.


Nem hiszem, hogy úgy éreztem, hogy ez, vagy még egy tipp az együttérzés az a szegény fickó. De tisztában voltam vele, hogy a végén nem csak egy személy volt érintett, de több millió ember él. Ha Shiva végzett a tervek, a Nyugat nem lett volna tanúja a kialakulását egy Indokínában blokk beavatkozás nélkül. Ez azt jelenti, hogy a teljes arzenál, a nukleáris fegyverek, kezdve a Triton interkontinentális ballisztikus rakéta egy nukleáris robbanófejet. A végeredmény ijesztő volt, még a legtöbb megátalkodott hidegvérű emberek.


"Hidegvérű" nem a jó szót az érdekemben. Nem vagyok szadista, de az élmény természetesen "edzett". Nirad volt az út, az út vezetett a siker a küldetésem. Szembe kellett néznem a tényekkel. Szóval, amíg a fiatal Indiai guggolt a földön, sír, mint egy ijedt gyermek, elvette ego, hogy a lábát, s lökte a kő felé falon a kígyófészek.


Ego arcát vér borította, ami furcsa mintákat alkotnak az arcán, a szája félig nyitva volt, a nyelve lógott, mint egy törött szárnyú madár szárnya. - nem... "sahib.".. Kérlek, ne... én...


"Csak parancsot teljesítettél, tudom, hogy neki," szakítottam félbe, befejezni a mondatot. "Én is, Nirad, őt is.


A háta mögött hallotta a hüllők fütyült, majd sziszegő, mint ők megüt a kő falak, a gödörbe. Nirad nem volt kénytelen dolgozni Kobra volt a maga módján. Itt, most, befejezi a munkát, sokkal hamarabb, mint azt várta.


Mikor rájött, hogy komolyan gondoltam, a pár ego hirtelen megváltozott. Megpróbálta kiszabadítani magát, a lába, ami már a szemembe, majd felszisszent, " Shiva akarja holtan látni!" "Nem a Stahl ötlet, hogy erről a kilátás.


"Talán, Nirad, de te nem leszel itt, hogy lásd, mi történik." "Nem tudtam több időt pazarolni. Az öklöm elkapta az álla leesett hátra. Ego megragadta a derék róla a nadrágot. Nirad megpróbált kiáltani, de a törött bordák csak megengedte neki, egy elfojtott nyögés. - Jó utat! Azt kiáltotta, majd kidobta az ego szélére a gödörbe.


Megpróbált ragaszkodnak a széle, de nem tudott. Ego lábai fölszállott a levegőbe, aztán az Indiai esett hátra találta magát egy mesterséges tó, hol látta a szörnyű tengeri kígyók mozog a fejüket.


Gurgulázó b & nb, tekergőző gyűrűk írás. Nirad teste eltorzult a fájdalomtól. Az Indiai fordult az oldalára, próbálja ki a pangó vizet. A tengeri sárkány elsüllyedt a rövid fogait ego alkar; akkor jött ki a saját, mozgó unsteadily az elem. De maradtak a szemfogai ágyazva a férfi karját, egy furcsa, félelmetes kitartás.


Amikor végre leesett a zsákmányt, majd Nirad akart állni, mint egy őrült, a király kobra közbelépett, hogy azt mutatják, hogy senki sem zavarja a békét, a saját területén. Nézte a jelenetet egy kicsit lenyűgözött a horror. Ez volt az, amit Shiva volt tervezett nekem. A kobra állt fel ingott a levegőben.


Nirad nem volt ideje kiabálni, hogy minket, mielőtt azt hittük, a menekülésről. A hüllő versenyzett villámgyorsan, ugyanakkor, a szaggatott pikkelyes vipera elsüllyedt a agyarai a fiatal Indiai bokája. Egy görcsös bugyog, megszökött Nirad ajka. Nézte, ahogy a gödör jött, hogy az élet egy huss, sziszegés, majd a korbács.


Egy görcsös remegés rázta meg az Indiai testét. Ego lába be van kötve, a kezét szorongatta, a gallér, az ing, mint ha nem kapott levegőt. Fulladozott a kobra mérge, amely megbénította az idegi központok a légzése.


Piros foltok jelentek meg Nirad kezét, karját; ott volt a belső vérzés. A kígyók sziszegő szüntelenül, többször ego - központú, süllyed a fogait a megkínzott test egy sor halálos harapással. Neki, elfordult, amikor Nirad nyelvét bedugta a rta, most nem tudta kiejteni a szavakat.


A hang egy megcsonkított holttest alá, hogy a gödör alján volt az elkerülhetetlen éneket; a Halál jönne pár perc múlva. De nem én jövök, szerencsére.


"Ez az, amit a bácsi tett," Szegecs mondtam neki. "Az egyik falatot a másik után.


Ült egy széken, az arcát temette a kezét. Ha valaki szólt hozzá, felemelte a fejét, a szemembe nézett. A pálcikák nem volt nedves, hollyhocks, s fekete szeme komoly volt a hideg. Ő nem ura az idegeinek, még azután sem, a szörnyű látvány, hogy szemtanúja volt.


"Rendben," - suttogta. "Én boldog vagyok. Egy nap majd én megmondom a brutális, megalázó dolgokat a nagybátyám kényszerített, hogy az emberek... a disznók, akik dolgoznak rajta, akik imádják őt, voltak, mintha egy Naga, egy isten. Nirad megérdemelt rosszabb, biztosíthatom.


Csak akkor Reva úgy tűnik, hogy az ájulás határán, az arcát mutatja, erős érzelmek. Ő vette fel alaposan, majd felvette. Ő remegett. Fogta a közeli, megérintette a nyakát, egy könnyű csókot. Hamarosan, remélem, eljön az idő, amikor nekünk is, amikor senki sem fog megzavarni. De most már mennem kellett, de minél hamarabb hagytam neki, annál jobb.


Megérezte az én gondom, majd elhúzódott tőlem.


"Kérdeztem őt. "Hol vagyunk?" Mi az a legközelebbi város?


"Elmondok mindent" - mondta. "De előbb meg kell kötözni, különben a bácsi tudja, hogy én segítettem elmenekülni, aztán meghalt apám." Valószínűleg engem is megöljenek.


Elment egy kötelet, s rámutatott egy székre. Aztán, mikor elmondta, mindent, amit tudnom kellett, neki tekert kötelet derekára vagy bokájára, azt akarom, hogy a helyszínre, hogy nézel ki, mint a estestvenno.


Az övé röviden elmondta, mi a célja, a feladata volt; az övé lehet megbízható most, hogy volt egy értékes szövetségesünk. De én nem akarom, hogy veszélybe kerül.


Aztán amikor rájöttem, hogy szüksége volt rám, talán több is, mint kellett volna neki, az utolsó kétely eltűnt, amely így a teljes bizalom.


"Agra csak pár mérföldnyire van," a lány elmagyarázta. - Csak kint, a villa, kövesse a fő út vezet egyenesen a városba. Úgy volt, hogy találkozunk ma este: megpróbálok minél több információt. Az ön számára.


"Számunkra jelent. Az élet, az üdvösség, az apád, " a férje tagadta, hogy a jelentések, hogy megjelent a médiában.


Amikor a megbeszélt időben a találkozóra, talált egy rongyot, a szekrényébe, előfordult vele, van készen. Ő gondoskodott arról, hogy az elmúlt időben, hogy a cipőfűzőjét szorosan kötve, hogy ne keverjenek Shiva gyanúját.


Nirad fegyverét a földre. Ego tedd a zsebében, aztán megragadott egy rövid fehér köntös, hogy lógott egy szekrényt, majd tedd egy primitív inget, ami legalább kielégíteni a szükségleteket.


Reeva elfordult. Könnyek kezdtek nedves a botokkal. Megkért, hogy gyere vissza, hogy tudassa vele, hogy minden, az lenne a legjobb, de valami megállított, talán a félelem, hogy soha többé nem látja. Neki, gondoltam, Reeva Singh, de az első dolog, ami eszembe jutott, az volt az érzésem, egy BALTÁT, ügynök. Lehet, hogy csalódást Riva, de nem okoz csalódást a kormány, illetve az bízom benne elhelyezett nekem... nem, amikor több millió ember élete volt veszélyben abszurd vicc, büntetőjogi tervezés egy őrült.


8


Példabeszédek kényelmes a használata, mert tömören kifejezni, egyetemes igazságokat: könnyen alkalmazkodni mindenféle helyzetekben. Mi az jutott eszembe, amikor Reeva Singh egyedül hagyták a laborban, vele gyűjtemény a mérges hüllők, valamint a groteszk test egy pincér fekszik ez volt: "Ha esik, nem lesz vizes."


Események nem történnek lassan; szó szerint összeomlott bennem velük a görény, mint érkezett az Új-Delhi két nappal korábban. A rövid idő alatt, után többször is kíváncsi voltam következő egy csali, hogy fog vezetni engem, hogy egy zsákutca, Shiva sikerült előcsalni a búvóhelyére. Nem volt könnyű út, de én nem látom a titokzatos Shiva, az utolsó mestere Haksha a Kobra agy. De kaptam több, mint elég bizonyíték meggyőzni magam, hogy ez nem fikció. Az ember létezett, bár mi nem találkozunk szemtől-szembe.


Előbb-utóbb ez fog történni is, jóval azelőtt tudta, hogy valamit mondjak neki. De most kellett, hogy Agra, mielőtt ő, vagy a gorilla ego felfedezték a szökést, mielőtt belenézett a sejt, meg is talált üres, kivéve az öt mérges kígyók.


Kinyílt az ajtó egy keskeny folyosón, döngölt föld, a falak. Kívül Shiva kastély, hallotta, hogy az alacsony, virágzó hoopoe hangzik. A sorban "Befutó ... kaki...befutó" volt, helyébe riasztás, ami úgy tűnt, hogy tükröződik minden gondolatom, minden mozgás. Én lábujjhegyen le a szűk folyosón, de ugyanakkor egy hang megszólalt a levegőben, visszhangzik az egész a túlsó végén a folyosón.


"Nirad?" Mit csinálsz itt?" Tudod, hogy nem szeretek várni...


Lehetett Ranjit vagy Gurnek, valószínűleg a korábbi, mivel Gurnek arca még mindig be van kötve. Ő elkapta a türelmetlenség, a férfi hangját, de guggolt le egy mélyedésben a folyosón, mint bozontos közeledett hozzám. Felnéztem, láttam, Ranjit. Ego inge nyitva volt, a mellkas, a garrote viselt a nyakában adott le egy fémes fényű. Az Indiai kopogott a labor ajtaján, de nem várom meg ego reagálni.


Hajlító két, összefutott egy másik folyosón, be valami labirintus. Ő volt a villa, úgy indokolt, pedig általában egy villa van egy ajtó, vagy több. Ee találtam egy perccel később. Ő tolta nyílt a hatalmas, bonyolult intarziás fa ajtó, majd pislogott, próbál alkalmazkodni a vakító fény a reggeli nap.


Az udvaron, úgy tűnt, teljesen költözött valamilyen Mediterrán környezetben. Sűrű lombozat, virágzó cserjék, buja növények. Egyértelmű, hogy Shiva nem sajnálta a pénzt, hogy reprodukálni pontos mása egy sarokban a termékeny vidék, dél-Franciaországban.


Csukd be az ajtót halkan, rohant le a kavicsos úton, amely mindig is kezdődött a délután, az oldalsó homlokzat. Az út csatlakozik egy sűrű halmaz boróka fák, cserjék, szépen nyírt, ápolt. Az általános riasztás nem ment volna még le, de az övé biztosan nem várja meg, hogy menjen le. Egy gyors pillantás a vállam fölött megerősítette, hogy Ranjit még nem volt ideje figyelmeztetni a többieket.


De tudtam, hogy egy perc alatt. Nem találtam a kaput, nem volt más kiút, mint egy kerítés körül a fákat. Nyomta a fejét, nyakát, a vállát, majd előre léptem, nyomja félre a gát körül az ágak puszta ujjal. Ez több zaj lesz, mint a szálloda, de ez a helység Oroszországban már vált katasztrófa, a kezdetektől fogva, de még most nem javult.


Ágak szó szerint letépte a ruhámat, a fejemhez, hogy még a szemem. Hallottam, hogy egy kis mozgás, mögöttem, a zavart a hangok egyre világosabb. Az övé továbbra is nyomja az ágak, s végre szabad; az Övé volt, állandó szélén a poros út vezetett végig a villa.


Nem is volt időm, hogy levegőt. Futott, rugdossa ki a felhők a por minden lépés. Halk hangok tompa zene visszhangzott előttem, ahogy követtem a hang, remélve, hogy jön egy teherautó, vagy van az úton, hogy Agra.


Ha jól emlékszem, a földrajzi helye helyesen, Agra volt arról, hogy egy három órás autóútra New Delhi volt, is ismert, mint a hely, ahol a Taj Mahal található. Ha a városban nem volt része a tervek, akkor Shiva volt.


Vele ment az úton. Hihetetlenül keskeny, egy web lane forgalom megy mindkét irányba. A monszun évszak kezdeném, hogy pár hónap múlva, így az út üres volt, s a sivár, egységes kiterjedésű, sötét por. Elszáradt fák sorakoznak az oldalán az út, s keselyű ült a csavart ágakat, csendes evők rémisztő, hajadonfőtt, a hullák.


Reeva nem volt ideje, hogy adjon részletes utasításokat. Lenéztem az út mindkét irányban, de nem volt semmi, hogy mutassa a pontos módját, hogy Agra. Ő squinted ellen a fényes nap, s egy pillanattal később látta, hogy egy család húzódott közelebb egy kis tábortűz, a másik oldalon az út.


Két felnőtt, négy gyermek rám nézett, undisguised a kíváncsiság. Ő úgy döntött, hogy egy esélyt, aztán átszaladt az utcán, hirtelen megállás, amikor elérte a csoport. Egy vékony ember öltözve, csak a derék terület felemelte az arcát, hogy nézz rám, anélkül, hogy álljon fel. Lehetett vagy tíz évvel fiatalabb volt, mint én, de a ráncos, beesett arc néz ki sokkal idősebb.


"Agra?" Azt kérdeztem, miután megállapították, hogy senki nem beszéltek angolul. Rámutatott, hogy az utcán, majd újra megkérdezte: "Agra?"


Anyám is, apám cserélni meglepett pillantásokat, valamint két gyermek négy minden megkezdett húzogatta a nadrágját. "Baksis, baksis!" a kislány, teljesen meztelenül, ismételt, rángatja a nadrágját egyik kezével mutatva a száját a másik. Ego vékony, nyöszörgő hang továbbra is vallja magát.


A villa, elvették a kabát együtt a pénztárcám, meg a pénz is tartottam a belső zsebemben, szóval minden volt, velem volt egy maroknyi rúpia, hogy nem kapott Reeva. Ez egy másik probléma, hogy felveheti a többiek. Azonban talált egy réz érme helyezte a tenyerét az éhes gyermek kinyújtott kezét.


"Agra," mondta, nézett idegesen a fedezeti rejtette el a villa. - Taj Mahal-T...


"Ah, a Szahib, a Taj Mahal. a férfi azt mondta. Még mindig guggolva le, de ő felemelte a csontos kezét, hogy mutassa az utat, hogy a bal oldalon a villa.


Futott megint érzem, egy éles fájdalom a comb. Csak remélni tudtam, hogy egy autó, kocsi, vagy bármilyen más jármű volna át, mimmo, hogy segítsen, hogy Agra. De ahelyett, hogy egy autó, vagy van, hallottam egy hangot, ami azonnal visszahozott a kusza események került sor az első este Új-Delhiben. Volt egy köhögés, majd a harsogó egy motoros a hátam mögött.


Rohanni kezdett, hogy minden alkalommal. Az út, ami most körülvette a villa, a motorkerékpár két emberrel a fedélzetén húzta ki a főútra; ih fejek voltak csomagolva turbánt voltak felém tart. Nirad fegyvere, ami tartotta a nadrágja zsebében, megfogta a kezét.


Ez egy Astra. 32, képes a játékos bármilyen cél-es körzetben több méter. Astra teszi pistols, amelyek azonosak a Colt Hotel Lindner pistols (amelynek ára jelentősen több), valamint a már használt, az ih több, mint egyszer régebben. De amikor megállt, a cél, majd húzza meg a ravaszt, rájött, hogy a tár üres volt. Nyomta a fegyvert vissza a nadrágjába ' szélesség futott megint, éppen úgy, mint egy gawk repült pár centire tőlem, valamint egy darab kéreg elrepült egy fa, egy pár lépést balra.


Aki a lövést, volt egy kis gyakorlat, de a gyakorlott szem. Futni kezdtem cikáznak, keres menedéket, hogy az lehetővé tenné, hogy a nyom le, elkerülve a golyókat, hogy nem esik le, mint a mogyorót. Újabb ütés, ezúttal a gawk súrolta a jobb vállam. Ötven méterrel előtte, látta, hogy egy fa kunyhó egy oszlop, fekete füst emelkedik a tégla kémény.


Fogalmam sem volt, mi volt, de én elszaladtam, mint én soha nem fut az életem. A motor rövidebb a távolság, de a por emelkedik az út megnehezítette a sofőr látni, ezért vezetni a jármű maximális sebesség. Kihasználta ezt, s rohant az udvarra, tele szeméttel, míg a két férfi elrendelte a társa, hogy hagyja abba, majd tovább sétált.


Lehetett Ranjit, valamint Gurnek, azt hittem, bár biztos voltam benne, hogy Shiva volt több, mint két testőr. Egy fából készült ajtó nyílt meg az épület oldalán; az ajtón lógott, csak a rozsdás zsanérok. Rohant be, az émelyítő a vér szaga, mind az állati ürülék tele van az orra.


Volt egy vágóhídon, én pedig úgy éreztem magam, mintha vissza a tizenkilencedik században. A hinduk nem esznek marhahúst, Muszlimok. A bogo a szarvasmarha, a türelmetlen zörög a szarvasmarha patája, s a riadt tekintetek a férfiak arra készül, hogy vágási tehenek egyértelműen jelezte, hogy azért jöttem, hogy a legkevésbé alkalmas rejtekhely.


A férfi elkezdett kiabálni, felemelt ököllel. Volt egy hívatlan vendég, akinek semmi köze az állatokat, hogy meg kellett ölni. "Sajnálom, emberek", azt motyogta, szökkent a két nagy tehenek a kád tele vérrel, hogy a led közvetlenül a külső csatorna.


Az illata viszont elég volt, hogy bárki gyomor; volt, hogy abba akarta hagyni Shiva emberei. A levegő illata a lemészárolt hús, meg a félelem. Scott fészkelődött a pánik, a pata dobog a földön. Mögöttem hallottam a csere szót a nyelv, amit nem értettem. Aztán a hang, a szó, a visszhangzik a zaj az állatok.


"Carter! Ranjit kiáltotta. "Csak beszélni akarunk." Shiva akar üzletet kötni!


Volt egy jó dolog, hogy indokolt, hogy az életem neki értéktelen...


Az állatok, többnyire kötetlen, azzal fenyegetőzött, hogy elszökünk. Az övé is lehet. Összetörni egy csorda rémült tehenet hajtott az önfenntartási ösztöne. Csak, persze, ugyanaz az ösztön sajnáltam. Szóval én elszaladtam, a másik a gawk süvített el a fejem felett, pattogó le a lépéseket, a fürdőszoba mellett.


Esetlenül hozott fel egy spray, a vér, ürülék, illetve a vizeletben, hogy festett a nadrágom. Futott, hogy egy halott központ, a nyögés, a vissza a nagy szobában, ahol nem láthattuk a windows, nem láthatjuk az ajtót.


Akart valamit, ami pár másodperc az értékes idő. Felmászott, hogy a szélén a kádba, aztán elkapta a vasvillát látott át a halom takarmány. "Carter! A hang kiáltotta újra. "Mindennek vége, sahib!


"Nem pontosan. Azt válaszoltam hangosan, kezében a vasvillával, mint egy lándzsa.


Ranjit lőtt még egy esélyt, de ugyanakkor a négy éles karmokkal a vasvillát süllyedt a gmu mellkasán. A rozsdás szerszám dobta, amilyen erősen csak lehet. Most ő mozdulatlanul állt, nézte a fiatal Indiai tántorog vissza a szájába lóg nyílt, a keze ökölbe szorult a fa tengely a fegyvert.


Gurnek, aki mögött áll a társa, figyelmen kívül hagyott engem teljesen bámulta a varázsa a négy csordogál a vér permetezett a seb körül. Megpróbálta kihúzni a vasvillát ingyenes, de Ranjit továbbra is sikoly, vad kiáltás a fájdalom egyre halványabb a második.


Volt Ranjit van agonized sikolyok, ego nyög, a dühöt, fájdalomtól, mint Gurnek próbálta kihúzni a vasvillát át ego mellkas, elküldi a tehenek, mind tucat, őrülten rohant be a szűk folyosón a csatornába. Ih hallottam, hogy minek, patadobogást, bömbölve; Neki, kiugrott, s elkezdett tele felé a csatorna.


Gurnek sikoltott, hadonászva a levegőben. Ego ütötték meg a hátsó szarv pedig szó szerint dobott a levegőbe, leszállás mellett egy nagy fürdőszoba. Ranjit összeesett a közepén egy megvadult csorda marhát. Egy végső sóhajjal a fájdalom szökött ego ajkai, mint a kezét le is zárták a groteszk paródia egy ököl.


Akkor a bűzös lehelete az állatok csiszolt az arcomon, s úgy rohant a folyosón, folyamatosan üti a falat, a túlsó végén a vágóhíd. Piszkos, büdös, a duzzadt arca csupa vér, verejték, ő biztos nem volt egy kellemes ember", mondta, ahogy kilépett az utcára, maga mögött hagyva ezt a jelenetet, a szörnyű fájdalom.


Nem voltam biztos benne, hogy mi történt a két Indián. Gurnek talán még mindig élne, de reméltem, hogy a wil sebek megszüntetné Ranjit örökre. Más körülmények között, azt éreztem, hogy nem volna tisztességes munkát.


Az emberek a vágóhídon kell is Shiva az emberek. Nem kell várni, hogy jöjjenek előre, hogy megbosszulják társuk. Én elindult az utca felé, kíváncsi, hogy hogyan tudnám meggyőzni valakit, hogy adjon egy kört, olyan mocskosan.


Mimmo eltelt egy régi Ford. Úton volt, hogy Agra, de felesleges hullám dühösen nekik hogy hagyják abba. Megpillantottam a réz-vörös arcát, aztán a kocsi eltűnt a felhő, a por, ahogy telt el, mimmo.


Tovább ment, elhatározta, hogy nem hagyja abba.


Kellett egy tiszta fürdőszoba, Svédek, pénzt, fegyvert. Amennyire én tudom, az amerikai kormány nem volt a konzulátus, a küldöttség Agra. A város túl közel volt Új-Delhiben. De lehet, hogy megtalálta volna, amire szükségem volt a hotelben.


Meg amúgy is, meg kellett tennie. Már elmúlt dél, volt egy találkozót Rhea, hogy az este. Volt még egy csomó dolog, amit meg kellett tenni, így ő vette fel a tempót. Reeva azt mondta, hogy az Agra hall, csak néhány kilométerre van a villa.


Néhány mérföldre, vagy nem, mindig egy kimerítő séta. A déli nap verte le a fejem kegyetlenül, s az ég vakító, felhőtlen kiterjedésű tarkított hamis gondolatok. Körülbelül tíz perc, negyed óra, előtt a kocsi megállt velem. Volt egy rozzant szekeret húzta a pár sovány ökröt, kezében egy cartload a szénát.


Intett a sofőrnek, egy szürke szakállú paraszt, aki húzta a gyeplőt, s húzta a kocsit a járdára. "Beszél angolul?" Azt kérdezte a paraszt.


"Tiszta víz", mondta. "Nem Magyar...


Ő mutogatni először őt, majd magát. "Agra?" "Kérdeztem őt. "Agra?"


"Agra?" - ismételje meg a paraszt, intett a kezével, egyik oldalról egy gesztus, ami azt jelenti, hogy "Igen"az egyetemes nyelvet.


Bólintott, erőteljesen, majd bemászott a kocsi közepén, a szajna partján. A férfi vigyorgott rám, megmutatta, hogy a fogak, íny, maszatos a paan. Aztán meglazította, a kantárt, s az ökröt folytatódik a lassú tempót, ami még mindig jobb, mint a hosszú séta, a gyaloglás.


Elszunyókált, hogy félrevezessen a ritmikus ringató meg nyikorog a szekér. Kellett egy kis alvás, még ha csak egy órára. De a gondolataimat félbeszakította egy kitartó hum, hum, hogy nőtt hangosabb, mint a kocsi gördült le a napsütötte úton.


Ösztönösen figyelmeztető jelzés, úgy nézett vissza. Por volt emelkedik a távolban, kis felhők, a finom homok takarják el a forrás a zaj, amit hallott. Nem akarom, hogy szükségtelen kockázatot, hogy ne veszélyeztessék minket az élet, az a küldetésünk, a siker, a gyors belevetette magát az illatos széna, cölöp elég sok tetején, hogy láthatatlanná tenni magát.


Nem tudtam rájönni, mi következik. Ő is belenézett ki az éjszakába, a fa van, hallgatja az állandó üvöltés több motorok. Amikor az látta, mi volt az, ő süllyedt mélyebbre a széna tartott levegőt.


Ezek voltak új arcok, de attól a pillanattól kezdve, ih tudtam elfelejteni őt. Három ember, minden Szikh Indiánok... egy motoros csapat által küldött Shiva talál meg vadászni, ölni, vagy hozd vissza a villába, várva az utolsó parancs, a Nagy Vezér. Ők ordított elmúlt mimmo ökör szekér; mind a három motorkerékpárok felé Agra.


Ha csak Sólyom most látna, gondoltam.


Sáros volt, nincstelen, a fegyveres csak egy üres pisztolyt, a tudás, a taekwondo, valamint a karate. Nem volt nehéz megjósolni, ha az ítélet Shiva igaz, hogy a nap előtt lesz stresszes


9


Megérkeztem Agra egy órával később, a van rakott le az a város szélén. Poros földutak, kanyargós sikátorokban, egy labirintus, sikátorok, hogy úgy tűnt, kifejezetten összekeverni az alkalmi látogató. Miután megkapta néhány információt találta magát előtt az American Express office.


Nem ez a helyzet különösen vicces, de megnevettet. A hangja messze a kép egy átlagos Amerikai turista, akinek nincs útlevele, se pénz, kivéve azt a néhány rúpiát Reeva adott nekem, mielőtt voltam kötözve.


Gondoltam béreltünk egy autót vezet vissza New Delhi, de volna legalább hat óra, de nem volt elég idő. Kellett, hogy kapcsolatba Sólyom készülődni találkozni Reeva később ez a nap. Szóval Nick Carter, piszkos, rongyos, karcos, majd véres, kihúzta magát, vett egy mély lélegzetet, majd belépett az ajtón egy szép épület, ez volt az egyetlen remény, egy idegen városban, s nekem rettenetes ellenség.


Agra nem megacity. Három fegyveres motoron lehet söpörni az egész város egy szempillantás alatt. A padló már körvonalazódni a fejemben, amikor belépett a fehér épület, valamint kérte az igazgató irodájába.


Volt már nehéz helyzetben, de ez már felért a gúny. Anélkül, hogy fillérekért, vásárolnak fegyvereket, vagy ruhát, vagy autót bérelni, nem a választás foglalkozni Shiva Ego személyes gorilla csapat. Az útlevelem, pénzem, a holmija volt biztonságos a szállodai szoba New Delhi; de a többi nekem volt Agra, egy három órás autóútra található a fővárosban.


Amint belépett az épületbe, egy egyenruhás biztonsági őr bejött az ajtón. Neki, állítólag ő volt az, aki nem hibáztatom a szegény fickó, főleg, amikor meglátta az arcát a tükörben, nyögött... a kép egy piszkos, rongyos hajléktalan ember.


"Látni akarom, hogy a menedzser," bejelentette, hogy az őr. "Baleset volt.


"A rendező az ülésen, nem lehet zavarni, 'pucka hippi'... a férfi azt válaszolta, dobott egy sértés az arcomba.


Oké, már szaga volt, mint a kecskék, s nem volt modell volt, de nem állt szándékomban állt ott, s azzal érvelve, hogy az őr... Nem, amikor minden, beleértve az American Express ,lehet, hogy annyi, ha Shiva végzett a terveit.


"Nem érdekel, ha a munkamenet," felrobbant dühösen. "Ez egy sürgős. "Ő kezdte elveszíteni a türelmét, amikor egy másik Stahl meglökött a fal felé, azzal a szándékkal, hogy dobja ki az úton. "Nem lehet bánni egy úriember, mint ez!" Azt kiáltotta, akarod kimutatni a foga.


Az őr elérte a tok a szolgálati pisztoly. Kettes számú hiba. Nem szeretem a "huligánok" nem szeretem, ha erőszakoskodnak. Szóval, egy kis hullám, a kezében pedig egy rúgás a vese, ő küldte a hosszú ember burjánzó a csiszolt márvány padlón. Odin po klerkov tűnt fel-ugrott talpra.


"Nem kell aggódnod, hogy" Ego biztosított neki. "Egyébként, a kezelő egy másik... beszélnem kell vele üzlet. "Azonnal." Nem fogom megvárni, hogy a kolléga "- azt hangsúlyozta, hogy az őr ábra - " eldönteni, hogy társadalmilag szalonképes, vagy nem.


Ez lehetett az a hangnem, vagy a sietséget, amellyel az őr elutasította őt, a fiatal jegyző bólintott sietve futott a sor asztal. Én mozdulatlanul állt a folyosón, egy vigyor vakolt, hogy az ajkaim, készen arra, hogy jöjjön ki újra a közelemben, ha nem törvény, csak egy perc.


A hivatalnok volt, egy Hindu, de az az ember, aki kinyújtotta a kezét, hogy nekem volt egy Amerikai, egy magas, vékony srác, pár évvel idősebb, mint én. Úgy nézett ki, szinte kényelmetlen a csíkos öltöny, szeplőtelen, míg a Svédek ' ruhája piszkos, rongyos.


"Mit segíthetek?" - kérdezte tőlem, keres, fel-le.


"Jobb, ha nem beszélnek nyilvánosan," Ego csattant.


"Bocsáss meg nekem?", ő azt mondta, ráncolja a homlokát csodálkozva.


"Azt javaslom, menjen az irodájába. A kormány, a kormány. Különleges, Titkos Szolgáltatás.


"A titkosszolgálat?" Clera vágott vissza nevetve. "Gyere, akarom, hogy vicc velem örökre! Mi ez, valami vicc?


"Nem viccelek. Ha pedig nem akarja, az irodájában, majd kiállni magamért. De nem akarom bántani...


Az őr is magához tért, aztán elindult felénk. Folyton keresi a jegyző szemébe, remélve, hogy ő is egyetértene. Az ego a helyzet megértette őt: amennyire ő tudta, ő volt, szemben egy őrülttel, aki megzavarodott, meg büdös.


Úgy nézett ki, innen néztem a gárda. Habozott egy pillanatig, aztán végül nézett vissza rám, majd bólintott lassan. — Nem tudom, mi ez, de biztosíthatom önöket, hogy én nem félek tőled", mondta feszült hangon.


"Nem mindig félni senkinek. Végtére is, ő még mindig egy ügyfél, annak ellenére, hogy a levelet a hitel még Új-Delhiben.


A lány követte őt át egy sor asztal, meg egy kis faburkolatú iroda, egy miniatűr fal-malom az Indiai szubkontinensen. Megnézte a név gravírozva az asztalhoz, leült a bőr szék, megköszörülte a torkát, majd elkezdte, hogy elmondja a történetet az elejétől.


Őt nem említette, Shiva nevét nem adja meg nekünk a lényeg a küldetése, nekünk a kapcsolat a FEJSZÉT. Bemutatkozott neki, mint egy ügynök a CIA különleges egység, egy irodában, ami egy nagyon különleges jelentése a rendező. Elmagyaráztam a helyzetet, hogy az emu, rámutatva arra, hogy a dokumentumok, a pénz még mindig az Új-Delhibe, hogy a településen Oroszországban nem engedte, hogy visszatérjen a tőke, talán pár napra.


Amikor befejeztem a történetet, beleértve, miért mutattam be magam, mint egy hajléktalan, a menedzser azt akartam, hogy tudja a nevem, majd ellenőrizni az információkat a számítógép használata mellett az asztalon. Én általában elég jó számok, de soha nem vette a fáradságot, hogy emlékszem a kártya számát. Adtam Reynolds, a menedzser, a teljes nevét, egy címet Washington volt a kártyán.


Néha, repülőtereken, veszek "nyomozó", vagy kém könyvek, izgalmas olvasmányok, amik segítenek ellazulni, tiszta a fejem. De soha nem voltam képes megtalálni a helyzet, hogy még távolról is hasonlítható egyet találtam magam. Ki tudja, a hősök a könyveket, mindig mesés összegeket áll a rendelkezésére a különböző valuták, soha nem futott ki az útlevelet, a személyazonosító okmányt, a fegyverek. De nem ő volt a főszereplő a titokzatos könyv.


Mindent, ami velem történt az egész " igazi." Az American Express office volt igazi, csak úgy, mint a város Agra. Minden, ami történt velem személyesen. Nézte Reynolds szorosan, mint a tanult, a számítógépes adatok. Ha ő nem segített volna, nem kellett volna neki, hogy itt van a nyakamon. Könnyű, egyszerű.


"Rendben, Carter, nem egy szellem," Reynolds végül azt mondta, miután elolvasta az információkat. "Te egy elfoglalt ember is, teszem hozzá. Utazott a szabadtéri medence is? Egy mosoly jelent meg az arcán, aztán a menedzser bocsánatot kért, amiért így bánt velem.


"Legalább valaki, aki tud hallgatni" - mondtam. - Ez egy minőségi, hogy sok ember nem most.


"Attól tartok, hogy ez minden," beleegyezett. Felajánlott egy cigarettát, aztán megkérdezte, hogy szeretnék kitakarítani a házat, ő hívott, Jean, hogy küldjön egy sofőr, hogy felvegyen.


Értékelte az ajánlatot, de nem akarok neki semmi bajt. A kevesebb ember ő rángatott bele ebbe, annál jobb volt mindenki számára. Ego megköszönte neki a kedvességét, de visszautasította a meghívást. "Mit kell először egy néhány száz dollár Indiai valuta, ha lehetséges, a hivatal hívja fel a főnök Washingtonban.


"Semmi gond," Reynolds biztosított. Ő gyorsan felállt a székéből, minden boldog, izgatott a lehetőség, hogy részt vesz, bár csökkentett formában, a tevékenységek egy ilyen titkos, földalatti karakter.


Húsz perccel később, egy duzzadt nadrágzsebében a gurigákat ült az igazgató asztalán, várva, Hawk, hogy felébredjen Otto boltívek. "De ugye tudod, hogy éjfél után?" a főnököm motyogta.


"Azt hittem, sosem lefekvés előtt három."


"Három óra?" Szabó, nem kell, kelj fel hat órakor, a Hármas!


Mindig én voltam # 3 ha Hawke dühös volt; az övé volt, Nick vagy Carter volt, amikor egy több, szívélyes hangulat. Persze, a Nagy Vezér, nem, bocsáss meg, amiért elfelejtette az idő különbség a között, Washington pedig India.


"Rendben," mondtam. "Hagyom, hogy menjen vissza az ágyba, egy perc; azt hittem azonban, hogy lehet, hogy érdekel, hogy mi történt."..


— Pontosan tudom, mi történt, " felrobbant. "Már beszéltem az Indiai biztonsági szolgálat. Közölték velem, hogy a hívást. Nick, ne kezdjük megint a régi nóta. Bevallom, tévedtem. Kezdjük azzal, hogy Shiva soha nem is létezett.


"Megint rosszul. Shiva létezik, remélem, egy rövid időre...


"Miről beszélsz?" Sólyom kiáltotta. "Azt hittem már, hogy repül haza."


"Talán a jövő héten, ha minden jól megy," mondtam. Mondtam, Sólyom a részleteket, az első találkozót Mohan, valamint Gurnek, hogy a gyilkosság Anand, hogy a hatalom a Vörös Erőd, hogy mi történt ezután. Amikor azt mondta, Gmu mindent, amit tudott a ládáról volt szó döbbenve.


A másik mindkét végén a vonal jött egy éles g? n? rale-szerte több ezer mérföldre, mielőtt a reuma jött. Hawke hangja elképesztően puha, vékony, de nem kell tolmács elmondta, hogy mélyen érintett. "Most, hogy tudom, mit akarok tőled...


"Van egy halvány sejtésem," mondtam. "Egy doboz, nem?"


"Én többet akarok." Azt akarom, Shiva, majd Hadzsi, ha szükséges. Nem akarom, ih darabonként, világos, Nick?


— nagyszerű. A már eldöntötte, hogy indul a helyzetet szerint a kritériumoknak. De mit csináljak a kínálat a heroin? Érdemes továbbra is harcolni?


"Foglalkozni Shiva első. Egyébként, felveszem a kapcsolatot az Indiai biztonsági szolgálat. A doboz sokkal fontosabb, természetesen.


"Persze, csak természetesen" én motyogta.


"Szeretnél dolgozni, egyedül, vagy inkább őt kérdezd meg, az Indiánok pedig lépés segíteni?"


"Még nem" - mondtam. "Ha Shiva gyanítja, hogy az Indiai biztonsági szolgálat zavarja ego terveket, majd rohanás szerte az országban, hogy menedéket Kínában, aztán soha nem találjuk meg az ego újra. Azonban abban a pillanatban, nem hiszem, hogy ő lát engem, mint egy közvetlen veszélyben van, ezért kérem, hogy arról nem is beszélve, amikor hívás tisztviselők Új-Delhiben. "Hiszem, hogy Anand megértette velem, hogy milyen szerint ego, volt szivárog' a bizalmas információk a magasabb köreiben az ego Szolgáltatás. "Nem akarom, hogy a másikat repülni előtt van egy esélyt, hogy a klip a gmu szárnyai."..


"Majd összeszedi az ego tollak," Sólyom ki.


"Ó, mi lesz a dobozban tőle, természetesen.


Aztán találtunk egy kódot, a kód neve, így lehet biztos, hogy ő beszél, hogy az igazi Nick Carter, nem pedig egy elektronikus hang, egy zseniális találmány egy albán tudós. "Ez egy fontos üzleti ügyben, Nick. A Moszkvai, a Washington nem fog nézni, mint Kínában készül, hogy felfalják a szubkontinensen nélkül ih beavatkozás. Rá lesznek kényszerítve, hogy a kezdeményezést, háború vagy sem. Ezért...


"Elég," szakítottam félbe, próbálsz nevetni, de nem tudtam. - Van egy kapcsolatom a szervezeten belül. De én nem fogadom el a vereséget.


"Igen, tudjuk, a" Sólyom sóhajtott. "Ezért nem veszíthetlek el nyíltan, most nem veszíthetem el a Dobozt.


"Pedig Shiva is," tettem hozzá. "Ne felejtsük el, hogy a reuma, India Nagy Sándor... vagy mondjuk úgy, Hitler?"


"Nem hiszem, hogy a régi Adolfo olyan ügyes volt, vagy még annyira eltökélt, Nick. Sok sikert; A várom, hogy a tárgyaláson meg hamarosan.


"Siess, főnök. Ígérem, hamarosan.


Egy órával később ment vele a hotel szobában, teljesen különbözik attól, amikor belépett az American Express irodákban. A köntösöm, nadrágom pedig balett papucs dobták ki, cseréje ih a tipikus helyi ruházat: fehér pamut póló, nyári nadrág, bőr szandál. Névtelen Svédek. Letusolt, borotvált alaposan, végül dörzsölte az arcát, a kezét, majd lábát egy réteg olajos víz.


Ennek eredményeként, volt egy réz arcszíne, de ez a smink lehetővé tette számomra, hogy elvegyülünk a tömegben. Shiva az emberek azt akarták, hogy egy Nyugati, vagy ha nem voltak elég okosak ahhoz, hogy őrizze a kijárat az American Express, azt akarták, így nem volt elég okos ahhoz, hogy képzeld el, hogy szeretnék átöltözni, illetve megjelenés.


Az eladó a pult mögött a szálloda halljában tapintatos volt, bár okosabb, mint az Új-Delhi megfelelője. Sőt, figyel a undisguised kíváncsiság (egyáltalán nem úgy nézett ki, mint az az ember, aki az imént lépett be), azt nem említette, hogy minket a változás ruhát, a traumatikus változik a szín, a gyors növekedése a színét a bőr.


"El kellett volna küldeni egy táviratot," Emu-mondtam neki.


"Sajnálom, de nincs megfelelő felszerelés, uram," felelte. Ezután a pult alatt, elővett egy topográfiai térkép Agra színes illusztrációk a város látványosságai, beleértve természetesen a Taj Mahal. "Menj a még gwalior-ra a Közúti távirati iroda. Tudsz küldeni egy táviratot van", arra a következtetésre jutott, rámutatva, hogy egy pont a papírra piros ceruzával.


Megköszöntem neki, mint én hajtogatott fel a térképet, majd megállt a taxi motor közvetlenül a szálloda előtt található. "A még gwalior-ra a Közúti Posta," mondta a sofőr. Az akcentus, beszéd biztos, hogy nem egyezik a színét a bőr. A sofőr rám nézett, figyelt engem is a kíváncsiság, mint a recepciós.


De ő nem tett semmit, hogy megfelel ő egója a kíváncsiság. Nem tudtam várni, hogy a távirati iroda küldeni egy táviratot a hotel manager Új-Delhiben, s mondd meg Nekik, hogy nem jön vissza egy pár napig. Végül úgy döntött, hogy a hívás az Indiai biztonsági szolgáltatást, hogy tájékoztassa őket arról, mi történt ih ügynök Ashok Anand.


Végre, volt, hogy fut egy pár dolgot, mielőtt találkozom Reeva a hét. Anélkül, hogy vesztegeti az időt, a taxis felé az irányt a posta. Eközben folyton néz körül, óvatos, szem, különösen, amikor látta, hogy valaki egy motorkerékpár.


Amennyire tudtam, Shiva az emberek még mindig azt akarta, így kellett, hogy maradjon észrevétlen, mint lehetséges. Oké, az új smink, smink sokat segített nekem, de nem akarom, hogy bármilyen felesleges kockázatot.


"A Sahib színész?" "Mi van?" a sofőr igyekezett ő húzta fel a még gwalior-ra a Közúti posta.


"Néhány ember azt hiszi, én színész vagyok... - mondtam.


"Akkor talán a sahib akar adni nekem egy autogramot.".. Dostal, az Indiai, leírta a nevét egy toll, papír, rámosolygott, a papírt kaptam. Kitartottam. "Nagyon szépen köszönöm, uram! a sofőr kiáltott fel boldog mosollyal.


Nem kell várni az ego reakciója, ha ő fejtette meg a firka. Végül is, mindenki tudja, hogy James Bond már nyugdíjas vagyok több éve.


A központi ajtó a posta üres volt; belépett, anélkül, hogy vonzza a figyelmet, vagy hogy Shiva három motoros gorillák.


Én kötöttem be, fizettem érte, fényes új bankjegyek, aztán már telepítve van a szomszéd szobában, a helyi vagy távolsági hívások. Hosszú volt a sor elé a pultra, így volt még egy húsz perccel azelőtt, hogy rajtam volt a sor, hogy adja meg a telefon booth, miközben az üzemeltető a kezembe adta a sor, hogy Új-Delhiben.


Bár a szálloda számos repült ki a fejemből, nem felejtettem el a telefon számát Ashok a főnök. Felemelte rá egy fából készült szék, zárva az üvegajtó mögött. Amikor csengett a telefon, felvette, majd azonnal találta magát a vonal Hawke Indiai kollégám, egy ember, a neve Puran Dass.


Az Indiai titkosszolgálat nem tudom, hogy mi az igazi célja a küldetésem. Persze, volt egy több millió dolláros heroinszállítmány, de senki nem utalt arra, hogy a utánzó a Haji hangját.


Neki nem is beszél arról, hogy most a Anand a főnök. De ő azt mondta Nekik, hogy mi történt az ego ügynök. Ahogy sejtettem, nem találták meg a holttestet. Ő adta Dass minden szükséges információt, beleértve a címét, egy utcai kávézó közelében Nehru Park Delhiben.


"Azt mondtad, hogy nem volt ideje találkozni Anand," Dass rámutatott arra, hogy miután odaadtam nekik a részleteket Ashok halála. "Mégis beszélt, hogy az asszisztens csak tegnap lett volna, azt hiszem."..


"Attól tartok, túl hosszú" - mondtam. "Nem volt nyomás alatt, ha érted, mire gondolok...


"Nem, nem értem, Carter," Dass-mondta szárazon. "Én nem vicces, hogy az ügynök halott." Nem értem, mi folyik itt; az egyik nap mondja nekünk, hogy még soha nem találkoztam Anand, a következő napon érkezik meg, vagy mondja el nekünk, hogy megölték. Ez lehet a helyzet az országban, de itt, Indiában, értékeljük, hogy az emberi élet több, mint bármi más.


"Figyelj, Dass: nem hívtalak, hogy kioktass. Amikor az övé, azt mondta, fulladás, az övé azt jelentette, hogy valaki egy pisztolyt, hogy a fejemben, utasít, hogy pontosan azt mondja, amit mondtam. Hidd el, az ügynök halála mélyen megrázott. Ha ez vígasztal, én mondom neked, hogy Ashok gyilkos már nem lesz képes játszani a hóhér nevében Kobra.


"Megkérdezhetem, hogy hol vagy most, Carter?"


"Nem tud információt adni: még nem, mindegy.


"Emlékeztetnem kell rá, hogy a cselekvési szabadságot ebben az országban van, udvarias a Kormány?"


"Tisztában vagyok vele, Madame Gandhi együttműködés.


"Akkor kérlek, mondd meg nekem, mi az oka annak, hogy Indiában." Nem adhatok neked több a mozgás szabadságát, ha boldog vagyok, hogy mindenki maradjon a sötétben...


Valami nem stimmelt.


Eszembe jutott, hogy a szivárgás Sólyom pedig Ashok Anand volt mesélt. Dass minden volt, de barátságos, együttműködő, a hangja száraz, szinte agresszív. Nem ismertem fel, míg két Kobra bérgyilkosok, Ranjit, valamint Gurnek, rájött, hogy a találkozó Anand a kávézóban, a parque. Ha úgy tűnt, mintha véletlen, akkor szinte bizonyos, most...


Kivéve, ha arra a következtetésre jutott, Dass figyelmeztette ih.


Persze, emu, ez nem lesz nehéz, vagy szokatlan, hogy kérdezze meg az ügynök, hogy hol van, hogy találkozzunk. Ehelyett talán kapcsolatba lépett Shiva, abban a reményben, hogy két legyet egy csapásra.


"Nos, Carter," Dass-mondta türelmetlenül. "Maga határozza meg velem bánni, mint ha én lennék a főnök, Hawk, vagy ragaszkodik ahhoz, hogy a hivatal kezeli rendesen?"


"Nem, én nem is álmodom, Mr. Dass. De mivel ilyen kitartó, én szólok, hogy hívom a Bombay. Említettem a szállodáról néhány évvel ezelőtt, majd hozzátette , " Ha szeretnéd, akkor küldj egy át az emberek." Csak regisztrált Kent, Clark Kent, 747-es szoba.


Ha egy Amerikai, érteni fogja. De Indiában született, szóval nem találja furcsának, hogy nem volt egy hotelben álnéven. Talán ego alábecsülte őt, talán csak bosszantott a segítséget AX kérte.


Ugyanakkor azonban úgy tűnt, lehetséges, hogy a gyanú az ego a hűséget, kapcsolatok, Shiva szervezet megalapozott volt. De nem kockáztathattam meg, mert Shiva ingyenes, a hallban pedig tulajdonában van a Dobozban.


"Alig várom, hogy beszélgessünk, hogy bizonyos emberek, Mr. Dass," arra a következtetésre jutottam. "Pedig az övé, szeretném kifejezni őszinte részvétemet a halál Anand. Remélem, hogy az ügynök, hogy ma este.


"Lesz itt tíz, Carter," Puran Dass-mondta gyorsan. Valamint a teljes bizalom.


"Remélem, Mr. Dass.


Találtam kemény, hogy elnyomja a szarkazmus, ami azzal fenyegetett, hogy mutassa be a hang. De a portás nem vette észre. Letette, majd felállt, nyúl az üveg ajtó a fülkéből.


Kívül, valaki az utamat állta. Pedig nem volt idegen.


10


Nem tudom, hogy kell mondani, hogy "hello" vagy "viszlát."


A második kifejezés volt, sokkal jobb, mint, tekintettel arra, hogy az ember előttem, mögötte az üvegajtón, egyike volt annak a három Szikhek láttam racing felé Agra, üldöz engem.


"Teljesen megváltozott a megjelenése, 'uram' Carter , " az ember megjegyezte, nyomja az ajtót, néhány centivel a törzs be. Tartott egy tompa pisztoly a kezében. Az Indiai szándékai voltak elég intuitív.


— Tudod, mit mondanak az emberek " - mondtam egy erőltetett nevetés. "Ha te vagy a Rím, mint a Rómaiak.


Ő kommentálta. "Amikor Indiában, tedd, amit az Indiánok is, nem igaz?"


- A estestvenno. Mindig gondolj magadra úgy, mint egy jó ördög, mindent figyelembe véve. De nem könyörögni, hogy követlek, uram?" Vagy inkább véget a beszélgetés egy robbanó jegyzetet? Fogták a fegyvert, közvetlenül a mellkasát.


Az Indiai Szikh nem volt hülye. Az ego nem élveztem a komolytalan, valamint a komolytalan hozzáállás. A nem játszik komédiát ok nélkül; csak időt akar nyerni. Kinyitotta az ajtót, majd intett nekem, hogy jöjjek vele.


"Mondd el, hogyan találtál rám?"


"Mindig ilyen gúnyos, 'uram' Carter?"


"Csak akkor, ha akarják, hogy lépjen a lábamra, mem sahib," nem vágott vissza, használja a szót, ego, mint ha én beszédet mondott a nő.


Válaszul a reuma, a sértés, a Szikh nyomtak egy .45-ös kaliberű pisztoly bele a hátam, mintha továbbra is kellemesen beszélgetni velem, vezetett végig a hallban a posta, hogy a rulírozó vezető ajtók az utcán. "Hotel alkalmazottak egy rúpiát," ő kuncogott, végre válaszol a dugóhúzó. "Pedig nem sok hotelek Agra. Mutass egy képet a" Sahib "Kolodezny , majd a recepciós azt mondja, hogy" Igen, ez a fickó csak ment, hogy a postán, tíz perccel ezelőtt..." "Sahib" Carter azt hiszi, hogy ő nagyon okos, hogy ő meg röhög Shiva! De most már a" sahib " Carter megérti, hogy ő a hülye, nem a Kobra emberek.


Volt egy csipetnyi hiúság, valamint a triumph az Indiai hangját. De én jobban aggódik a bőre, mint az ego, az én büszkeségem. Egy üveg mögött az ajtót, látta, hogy két ego elvtársak ül motorkerékpárok, ih szeme rögzített azon a napon, a mail.


"Nem akarom bántani ártatlan nők, a gyermekek, mind a ház körül, ugye?" Kértem a társamat, mint a pisztolyt tartott, hogy a gerinc, utasít, hogy nyissa ki az ajtót. "Hiszem, hogy sok vér folyt már hiába, sahib!


"Ez lesz a vér, uram, nem valaki más.


"Akkor van, kár, hogy a védtelen koldus", azt motyogta, elérve, majd nyomja meg a nyitott tenyér, hogy a mellkasom. Közvetlenül előttem, egy kövér, nagy nő vánszorgott fel a lépcsőn kínzó lassúsággal. Ő lenyomva az ajtó, nyitás, pár centivel, így ő lehetett hallani a susogását egy hosszú selyem szárit a márvány lépéseket. A nap megcsillant egy pillanatra az ékszer a nő viselt, az orrán, amint elérte a lépcső tetején.


Nem nézett fel, majd elindult, hogy nyissa ki az ajtót.


"Kérlek," mondta hangosan, kerülgetve az oldalon. Biztos volt benne, egy Szikh nem húzza meg a ravaszt, olyan közel, hogy egy nő. Mosolygott, majd bólintott kissé, mindkét kezével megragadta a csomag egy lepedőbe csavarva a sötét papír -, kötve egy erős kötelet.


"Remélem, nem törékeny," azt motyogta, figyelembe véve a csomag köré a karjait.


A nő szája megnyílt kissé a zászló engedélyt, hogy végre. Nem tudom, ha Shiva adott parancsot az embereinek, hogy hozzák vissza a villába él-e vagy halott; de nem mondom magamnak, hogy. A táska dobtak az Indiai; a mutatóujját csattant, majd a Gawk süvített el a levegőben.


A lövés felkeltette mindenki figyelmét. A kövér nő élesen felsikoltott, a gunslinger felé szaladt neki a pánik. Az emberek a postán, sikoltozni kezdett, futás, minden irányban, mint az Indiai megpróbált megszökni. Nem akarta, hogy csúszik le olyan könnyen.


Lefröcskölte a bal láb, a szállítás egy erős ütés a férfi alatt minden törzs. Tántorodott, majd meghúzta a ravaszt újra. A tetején az üveg ajtó repedt. A hang a lövéseket, törött üveg megoldása tudományos kutatási problémák hisztérikus sikolyok a jelenlévők, akik azt hitték, zárva a posta.


Nagy üvegszilánkok hevertek szétszórva a padlón, valamint a márvány lépéseket. Vetette magát a tömegben mozog a lába, nagyon gyorsan, egy egyenesen előre, a bal enyhén hajlított, hogy megőrizze az is kiállják. Megütötte az Indiai a térd három alkalommal, az erő, az első csapás.


Ego kezdetek hirtelen csatos, ahogy próbált kapaszkodni az ajtó, ajtófélfa; ez volt kirívó mögött. Nem nézett vissza, ahogy megpróbált talpra állni. Ő húzta a kezét vissza, így az öklét pihent az alsó bordák; akkor szállítják egy ördögi fonák, hogy összetört több a csontjait.


A férfi nem tudott visszatartani egy ijesztő sírva csúszott előre. Most már mindkét kezével a vállán, nyomja olyan erősen, ahogy csak tudta. Kint, a másik két leugrott a motorkerékpárok. A fegyverek öntött egy baljós szent fény, a nap, ahogy közeledtek a város felé.


Gyilkosság ih egyszerre csak egy kényelmesebb volt, mint megszüntetése mind a három együtt. Az első Indiai továbbra is nyögés, megpróbálta kiszabadítani magát a szitán. Az izmok feszült, ahogy küzdött, hogy hozza a fejét, vállát, hogy a csillogó üvegszilánkok.


Felállt egy szörnyű nyögés, hogy véget ért egy éles sikolyt, mint az első üvegszilánk pusztította az egója, meg a húst. Ő továbbra is nyomja, nézem a poharat pierce ego bőr belépés előtt ego bika nyakát.


Még egy esélyt a megoldása kutatási problémák egy kórus hisztérikus sikolyok, majd egy gawk majdnem megvakarta a fejét. Ő tartotta az Indián le az egyik kezével, a másikkal pedig megpróbálták elkapni a puskát tőle. Most már nem volt ereje maradt, mint egy üvegszilánk áttört ego izmos nyakát, lassan, hogy a csont.


Ha az üveg hit a gmu nyaki artéria, olyan volt, mintha egy kerti tömlő volt elég. Egy patak vér spriccelt ki szétszórva az arcom előtt az ingem. A férfi sírt, hogy lett egy zavaros bugyog, mint ő dobott a földre, amelyet az ego, burjánzó nagy üvegszilánkok. Az ujjai meglazultak, a tompa orrú pisztoly a földre esett. Az Indiai megpróbálta felemelni a fejét, de a vér túl sok volt a mély seb van a nyakán.


Akkor az ego teste rázkódni kezdett convulsively, kezében lengett a levegőben, mint ha akar semmiből valaki... az utolsó tánc egy fejetlen csirke, hogy vérezni fog.


Még mindig volt két másik embert, hogy semlegesítse. Nem volt szélsőséges érintik az ártatlan néző a tragédiák, majd elkezdték lőni rám újra.


A gawk hit az az ember, aki a földön hemperegnek a szörnyű kín. Ha az üveg betörik a nyaki verőér már nem ölte meg az ego, a stílusomat tette a dolgát. A férfi összeesett egy görcsös rángás az idegeket, izmokat.


Mögött állt, az élettelen alak, megcserélte a padló a lába, amíg rá nem talált a fegyver. Ő felemelte a fegyvert, majd viszonozta a tüzet, a másik két Származnak. Valaki állítsa le a riasztást. Én nem akarok itt lenni, amikor a rendőrség megérkezett, vagy, mert letartóztatásról volna, megakadályozták volna, hogy a találkozó Reeva.


Szóval, ahelyett, hogy lőtt a két fegyverest, ő célja, hogy az első kerék egy motoros előtt parkol a posta. Esetlenül, szeme megakadt a nen, mint a vaj. A sziszegés szökik a levegő mintavétel okozta a két ember megfordul, hogy lássa, mi történik.


Ő húzta meg a ravaszt újra hallottam egy golyó zseni a levegőben. A cél az volt a célja, hogy az Indián vissza, de ahelyett, piercing Ego gerinc, a Gawk hit Emu a hátsó comb. A seb nem volt halálos, de a férfi már nem tudott járni. Sőt, elernyedt, mint egy papírlap, mint ő nézett körül a másik kijárat.


Nem hittem, hogy üldöznek az utolsó három Kobra bérgyilkosok. A holttest fölé hajolt, hogy a barátom, amikor meghúzta a ravaszt, hogy végezzen vele, rájött, hogy ő lőtt volna, az utolsó lövés. De neki még nem volt ideje, hogy a lőszer az Astra, hogy neki van a Nirad, mielőtt az övé, ment ego, hogy a pokol.


Kezében ragadt a hátsó zsebében. Felvette az Astra, leejtette a földre, majd elhelyezett egy .45-ös kaliberű pisztoly a helyére, ami jobb volt, mint az Astra, sokkal könnyebb pisztoly. Arról nem is beszélve, hogy nem akar-hoz hordoz két fegyver. Több volt, mint elég, főleg úgy, hogy kissé büszke arra, hogy megtalálja, hogy a ütések rúgások, illetve majdnem egy megbízható védekezés, mint Wilhelmina van lugert.


Ő nézett vissza, s láttam, hogy az egyik a Szikhek segít a sebesültet rá egy motorkerékpár a gumik ép. A szandál nyikorgott olyan hangosan, mint az övé söpört végig a folyosón, aztán rohant mögött a postahivatali.


Ott volt egy halom zsák tele mail. Megcsúszott között a csomagokat, aztán futott, mint egy őrült orra előtt a meglepett postások, akik megfagytak a félelem. A postai, távíró munkavállalók úgy tűnt, hogy az állam a hipnózis. Kinyitották a szájukat, mozgás nélkül, csak követett a szemével.


A hátsó szobába nyitott rá egy rakodó. A vészharangot továbbra is a gyűrűt, s az ismerős fal a rendőrségi szirénák lehetett hallani a távolból. Kíváncsi voltam, hogy a két Indián, aki életben maradt, az ő segítségével sikerült megszökni. Ha sikerült, biztos voltam benne, hogy fognak követni le, míg én még mindig Indiában. De nem akartam szem elől téveszteni, hogy nam ih, nam Riva... nekünk ah. Sólyom azonnal megértette, hogy milyen fontos a küldetés, ezért kellett a Dobozt, mielőtt Síva sl.


Mi zavart a legjobban, mi a zsémbes elméjét, mint ahogy leugrottam a rakodó, hogy a verseny a két furgon, az volt, hogy Shiva itt maradok, amíg nem volt esélye, hogy megzavarják Ego tervek. Ha az ego az emberek visszatért a villába, egy golyót a lábába, hogy a jelentés, hogy a többi halott volt, Shiva lett volna képes csomagolási fel, majd eltűnik, ha az övé nem jelentett nen, hogy az Indiai rendőrség. Lehetséges, hogy ő már tett bozontos lépéseket, hogy kész elhagyni az országot.


Kivéve persze, Reeva együtt maradnak. Volt még valami, amit meg tudna győzni, Shiva, hogy nem jelent közvetlen veszélyt az ego tervek, valamint ez alapján a kétlem, hogy Puran Dass volt egy bűntársa, a Kobra terv. Ha Dass beszélt, hogy Shiva után a telefon (ami azt jelentette, hogy a gyanú a tiszt hűség alapuló tények, nem csak megérzés), Shiva volna, hogy hazudott, amikor azt állította, hogy a Bombay, hogy sejtettem, Dass. Aztán azt is gondoltam volna, hogy meg van győződve, hogy Dass benne volt a Kobra telek, ő lett volna vigyázni a kapcsolatot bármely Indiai rendőrség, vagy bármely titkos szolgálatnak.


Ez csak egy feltételezés, de nem kockáztathattam meg, hogy az Indiai rendőrség zavarja a küldetés, de nem hagyhattam, hogy Shiva repülni, hogy Kína a Doboz a birtokában. Reeva volt az egyetlen személy, akitől ő is kap információt, röviden magyarázza a küldetés, de felfedni a nagybátyja abszurd, rémisztő terv. A lány megígérte, hogy segít. Ez már nem egy Szamaritánus gesztus, dugóhúzó, de a józan ész dugóhúzó. Hagyta, hogy a nagybátyja menekülni, mielőtt tudtam volna, okosabb neki Shiva volt bizonyos a halál, az ego, az apa.


Nem is tudom, hol Shiva kezében volt az apja a fogságban, mint ő, csak nem engedte neki, hogy beszélek vele telefonon. Meg kellett találni, de ha Shiva eltűnt szerte az országban, mielőtt megtehettem volna, hogy teljesítsd a küldetést, aztán mindketten remény sem volt szabadítva a fogoly. Szerencsére sikerült, hogy távol a posta előtt az Indiai rendőrség lezárta nekem.


A szirénák még jajgató, amikor azt találta magát a sikátorban, a boltok, a másik oldalon a posta. Nem hagyta abba, hogy nézd vissza, de tovább mentem, csúszik egy kis bolt, ahol volt egy nagy rakás elemeket, pékáru, hogy úgy tűnt, hogy elrejtse csak annyi bűneit.


Két, egy idősebb srác, egy görnyedt vállán, de elég okos ahhoz, hogy felismerjem, valószínűleg a vevő azonnal lépett előre, amint belépett a boltba. A férfi beszélt angolul erős Brit akcentussal, amikor elmagyarázta, hogy neki mi kell a egoizmus, elég okos volt ahhoz, hogy ne szakíts félbe, vagy kérdezz kíváncsi kérdése van az Amerikai akcentust.


Annak ellenére, hogy az eltérés között az akcentusom, Indiai ruhát mutatott be nekem, mintha semmi különös nem volt benne. Nem tudta, hogy adja meg nekem a lőszert a .45-ös kaliberű ágyú, hogy a kölcsönzött egy Szikh, de ajánlottak nekem egy nagy darab buffalo elrejteni. A bőr, mint rájöttem, hogy amikor megvettem a szandál, nem volt könnyű megtalálni Indiában. De a bivaly ostor volt jó állapotban, mint a pamut kabát. Az ing volt, jelenleg viselt véres volt, de a bolt tulajdonosa nem nagyon érdekelt a dolog sem. Rúpia mindig rúpia, s ez a fő dolog.


Megváltoztattam a ruhát a boltban. Amikor a vérző "kabát" átadták a tulajdonos, csak forgatta fel a csomagot, majd beledobta egy fából készült pult vissza a boltba. "Akarsz még valamit, uram?" — Mi az? " - kérdezte a csillogás a szemében, ahogy kivette a pár köteg megjegyzések tartott a zsebében.


"Van egy seprű?"


"Egy seprű?" — Mi az? " kérdezte, nem értem.


"Ez egy seprű," magyarázta, s egy lendületes gesztus mindkét kezével.


"Ó, igen, megértem őt. azt válaszolta: sugároznak. Nézett körül, hogy mi az ego-kérdeztem tőle.


Valószínűleg ugyanaz a seprűt, hogy besöprik a bolt, de nem tudott volna várni, hogy adja nekem, természetesen, a megfelelő áron. Az ár kétségkívül meglehetősen magas Agra árak, de ugyanakkor úgy tűnt, nevetségesen alacsony nekem. A férfi megpróbált lezárja a seprű egy lepedő, sötét, papír, de magyarázta mosolyogva, hogy azt vegye, ahogy van.


Úgy nézett ki, egy kicsit össze vagyok zavarodva, annyira, hogy ráncolta a homlokát, majd lenézett, szinte csalódott, zavart, hogy nem volt tagadja, hogy neki a lehetőséget, hogy végre a szokásos rituálé, akkor az elem megvásárlásához. Kérdezte. "Ez elég lesz, uram?"


- Igen, azt hiszem, hogy egy seprűt, s a bivaly hurok elegendőek-e ezek a más körülmények között. Nincs lőszer, ugye?


A férfi megrázta a fejét, többször is. Elővett egy másik fényes új törvény teremtette volna a tenyerén. "Te még soha nem láttál engem, jól vagy?"


"Még soha nem láttam senkit, hogy" a két férfi azt mondta, anélkül, hogy egy második nélkül, csúszik a pénz egy perc múlva.


- Köszönöm, bill, majd ismételje meg a műveletet. "Meg tudná mondani, hol találom a lőszer?" A másik barátom meghívott vadászni, az ország...


"Hogy őszinte legyek, uram, nem tudom, hol lehet megtalálni a lőszert kell. Mi békés emberek itt Agra. Csak a hatóságok saját fegyvereit.


"Biztos, hogy nem emlékszem olyan üzletek, ahol meg lehet találni, mire van szükségem?" Nyomtam neki, de azt mondta, átadtam nekik a pénz.


Azt mondta. "Csak egy pillanat!Ő rakta le egy percre bill, majd sétált vissza a boltba. Láttam, ahogy irkál valamit egy darab sötét papír. Amikor átadta nekem egy darab papírt, ő pedig úgy nézett ki, a neve, címe írva nen. "Ez a legjobb, amit tehetek, sahib," az ember, bocsánatot kért. "Ha Basham nem kell, nem hiszem, hogy találsz lőszer itt Agra. Ez egy szerény város, adjuk el a dolgokat, csak a turisták számára. Érted, nem?


"Természetesen" ego biztosított neki.


Szóval itt volt, az utcán, a fegyveres egy seprűnyél, a bőr ostorral, majd egy .45-ös kaliberű pisztoly volna jól jöhet, ha csak ő tudott lőni. De ezen a ponton, az biztos, hogy nem panaszkodom. Mindenesetre, még mindig életben volt. Elég lehetőség, figyelembe véve, amiken keresztül mentem.


11


Ez egy hihetetlen kijelző a primitív, kontrollálhatatlan fizikai erő, hogy a ritka gyógyítók látta. A férfi költözött ilyen elképesztő sebesség, gyorsaság, hogy nem tudtam segíteni, hátradőlve a széken, az érzés, az izmok, az élet szerződés convulsively. Ő ugrott a levegőbe, majd lecsapott, mint egy tigris, a feline grace volt ez mindig szerves része az ego halálos bátorság.


Pedig, mint egy tigris, ez volt mancs -, mint az ujjak fegyveres karmokkal olyan éles, mint a karom. A következő pillanatban használta a halálos fegyver, hogy karcolja meg a másik ember arcát, így nagy véres seb, ami, úgy tűnt, faragott ki a hús.


Vér kezdett csepegtető, bíbor rivulets welling körül a mély vágások a csont. A férfi úgy nézett ki, jellegtelen, a funkciók felismerhetetlen, az ego, a hús cafatokban lóg, mint lenyúzott bőrével. Megdöbbentő, megpróbált visszavonulni, de volt újra támadt.


Nem elégszik meg azzal fordult az ellenfél arca egy véres tömeg, a Tigris lecsapott rá. Láttam, a fogai olyan éles, mint a szablya, éles, szaggatott. Remegtem undor, de nem tudtam levenni a szemem a helyszínen, a brutalitás, valamint közömbösség, az emberi élet.


Ő tovább bámult a varázsa. Ábra karmokkal emelte a kezét, hogy sztrájk szélén tenyerén: ez volt a tökéletes anya-nal-chi-ki ütés volt, akit valaha is láttam.


Ez egy figyelmeztetés, hogy nem hagyhattam figyelmen kívül, arról, hogy mi történhet, ha bizonyos "tudományág"-különösen a karate, a "kung fu" - használnak, hogy kárt okoz, mint inkább csak azért, mert. Neki soha nem hitt az ilyen büntetés vagy az erőszak kezdete óta erőszak. Szomorúan csóválta a fejét, majd rápillantott a ragyogó számlapon az óráját.


Vettem neki egy Japán gyártmányú nézni, korán reggel. Nem volt még öt óra van. Volt még két óra van hátra, szóval én figyelmemet vissza a filmet, egy Hong Kong-stílusú dráma.


Az Észak-mozi volt, kilátással a Taj Út, csak hogy érezzem, hogy még mindig, hogy látogassa meg a híres Taj Mahal. De ő nem mer mutatkozni egy ilyen népszerű, de zsúfolt helyen. Az övé, persze, nem ül a moziban, csak, hogy szórakoztató, miközben jártunk el a nap. Mivel az övé, biztos voltam benne, hogy a Kobra az emberek még mindig ólálkodik a város, hogy így is végezz velem, ő választotta ki a moziból, hogy észrevétlen marad, ameddig csak lehetséges.


Volt egy rögeszméje, hogy visszamegyek Shiva kastélyban szembe vele, de nem tudom, hogy hány testőrök voltak a szörny szolgáltatás, ő pedig nem is tudom, hogy ő még mindig ott volt. A találkozó Reeva a tervek szerint hét órakor egy kis városban körülbelül húsz kilométerre Agra.


A hely, ahol kellett volna találkoznunk volt ismert, mint Fatehpur Sikri, egy elhagyatott város körül, márvány, homokkő. Segítségével egy útikönyv, hogy vett ugyanabban a boltban, ahol vettem az órát volt képes megragadni a fejében egy topográfiai térkép a helyet. Sok volt a palotában, egy nagy lépcsők, illetve erkély is tartozik, kilátással a hatalmas udvaron. A rég elhagyott Stahl épületegyüttes volt a tökéletes rejtekhely mindkettőnknek, egy hely, ahol tudnak beszélgetni csendben, anélkül, hogy felfedezték, a jól képzett Kobra ügynökök.


Volt egy este, amikor odaértem, de ez is a javamra. A sötétség fogja megvédeni a kíváncsiskodó szemek a Shiva motoros brigád. Az egyetlen probléma azonban az volt, hogy nem tudtam elég muníció a pisztolyt.


Követte a bolt tulajdonos tanácsot, s ment, hogy látogasson el egy Indiai nevű Basham. Volt egy barkácsbolt mellett a bazár, egy kis bolt, ahol lehetett találni mindent, a kalapácsok, hogy az ópium. De ez nem volt része az ego számos pisztoly patronok. Nem a pénz volt a hozzáférhetőség.


"Szükségem van legalább huszonnégy óra, sahib," a boltos azt mondta, hogy amikor az Ego vitte félre, hogy magyarázza meg, amit kerestem.


"Huszonnégy órán túl régóta," mondtam.


Ő tartotta fel a kezét, tenyérrel felfelé. Üres, mint üres volt a 45-ös kaliberű pisztoly volt egykor a Kobra matek diák, aki elvérzett a postán. Basham megnyalta a szája mohón, a szeme rögzített a pénz integetett előtt Ego arcát.


"Boldog vagyok, hogy szolgálni, uram.".. de meg van kötve a kezem. A patron vagy a kérdezősködést nem könnyen találtak Indiában. Én legalább egy napra van szüksége, hogy megtalálja ih...


"Ez egy igazi szégyen... mindkettőnknek. Légy türelmes!


"De talán meg tudom mutatni neked, valami más," az eladó azt mondta, majd eltűnt a vissza a boltba, csak egy perccel később egy csillogó stiletto, ami tartott a kezében, mint egy értékes tárgy vagy egy felajánlás egy madárijesztő. Ha a hüllő istenségek, Nagy, nézték ezt a jelenetet, az övé, biztos nem lenne elégedett. A stiletto volt csatolva az alkar, nagyon könnyű a testedben, szinte azonos a nem viselt, amikor a Shiva férfiak sikerült lefegyverezni.


Szóval, volt egy kés, egy seprű (lett két azonos klubok körülbelül egy méter hosszú, minden), valamint egy bivaly ostor. Minden úgy volt, hogy cserélje le a fegyvert. Nem voltam teljesen fegyvertelen, oké, de én nem ő volt a séta az arsenal sem.


Azonban, ha minden a terv szerint haladt, lehet, hogy nem is kellett használni a fegyvert. Nem állt szándékomban társkereső Kobra emberek, amíg nem volt készen áll, hogy szembenézzen Shiva sokkal több személyes alapon, mint a korábbi alkalmakkor.


Ezért fontos volt, hogy a találkozó Rhea simán ment. Megígérte a lánynak, hogy majd engedje fel az apja. Viszont megmutatta, hogy ő több, mint egy próbát, hogy minden lehetséges információt. A paktum született készült kölcsönös kétségbeesés. Reeva kellett nekem, neki, szüksége van rá, csak annyi, ha nem több.


Szóval leültem a helyemre, majd folytatta, filmet nézni, hallgatni a szinkron hangok, színek, mint fényes, pompás, mint az alumínium Karácsony a remény. A feliratok, az egyik a Hindi, a másik pedig a Bengáli, valószínűleg már nagyon kevés köze van a jelentés a magyar párbeszéd. De a ritmus, a hihetetlen készség a fő karakter, a művészet, a "kung fu" lenyűgözött, az az érzésem.


A film véget ért a négy-harminc. A program bejelentette, hogy folytatása a film, ezért vettem fel a helyet, elsétált egy, a kijáratot, elvegyült a fecsegő pedig kommentálja a tömeg. Egyszer volt az utcán, nem volt gond marad észrevétlen, amíg egy taxi talált rá, készen arra, hogy engem az elhagyott város Fatehpur Sikri.


A sofőr, jól borotvált, anélkül, szerencsére (abban a pillanatban látták mindenhol által Szikhek), megkért, ötven rúpia egy fél órás út. A fekete piacon, egy dollár értékű volt tizenkét rúpiára. Ez egy elfogadható árat, ezért adtam Nekik a pénzt előre, majd tedd a hátsó ülésen egy régi Citroen.


Nem egy motoros követett minket, de nem próbáltak előzni. Hogy pontos legyek, az utazás Fatehpur Sikri volt eseménytelen. Ez volt az azonos utat választottam, miután megszökött körül Shiva kastély. Ő elterült az ülésen, ahogy elhaladtunk a sor, sövények, ami elválasztotta a ház az utcáról. Nem volt senki a láthatáron, a kúria, a föld tele a falak, úgy nézett ki, üres, elhagyatott.


Nem voltam boldog, persze, mert azt hittem, Shiva, Haji, sőt, Reeva felé a Kínai határon. Nos, arra a következtetésre jutott, majd az idő eldönti.


Megnézte az óráját újra meg akart pihenni. Ott volt még sok idő van, de minél közelebb jött az elhagyott városba, hogy nyalja, a több, ideges, nyugtalan lett. Ő megragadta az alkalmat, hogy befejezze, amit elkezdett, vásárol egy seprűt, s a bivaly ostor.


Basham volt olyan kedves, hogy segíts nekem gyakorlat. Fúrt két lyuk a partvisnyél, egy mindkét végén a klub. Most már ő kötötte az ostor egy bivaly ostor először egy lyukat, akkor a másik, biztosítva szorosan egy string, a két oldalon. Így a kettő között mögött van valami, mint egy kifeszített bőr jumper. Megnéztem a csomókat; a lyukat a fa, a botok kicsik voltak, nem volt veszély, a bőrt lenyúzni.


Amikor befejezte összeszerelés a készülék, meglátta a távolban a bordázott minaret az impozáns Jami Masjid-Mecset közelében található. De a hatalmas épület úgy nézett ki, ahhoz képest, hogy a hatalmas falon, hogy feltámadt a déli oldalon a mecset. A falakat építettek tiszteletére a győzelem a Akbar, a Mogul Császár, aki megalapította a legendás város Fatehpur Sikri. A falak figyelmen kívül a környező vidék, a csoport nyomorúságos kunyhókban, hogy kialakult a falu lábánál, az elhagyott város.


"A Sahib akarom, hogy az ego, hogy itt várjunk?" A taxis azt javasolta, lassít, megáll a bejárat egy elhagyatott parkolóban következő egy elhagyatott, csendes város. "Majd adok én neked egy jó ár: harminc rúpiába, hogy vegyen vissza, hogy Agra.


"Sajnálom, de nekem más kötelezettségeket," elmagyaráztam, tömi a buffalo bőr rúd be a nadrágom zsebében. Vele, kinyitotta az ajtót, kiszállt, a kocsi körül.


"A vezetők már nincs itt, uram, a" taxis-válaszolt. "Nem akarom, Füvet, hogy mutassa meg neked?" Az ismerős Fatehpur Sikri. Mutatok neked valamit, ami nem más turisztikai valaha is látott...


"Nem kétlem," egyeztem bele mosolyogva. "De azt kell, hogy megfeleljen az Indiai útmutató pár perc múlva." Jó utat, uram!"


"Ahogy óhajtja," a sofőr azt mondta, csalódott. Kezdett a motor, befordult a sarkon, majd elhajtott, így egy porfelhő mögött.


A sétaút folytatódott.


Az utolsó turista busz, már el is hagyta az Agra. Kereskedők, akik jelenik portékáikat az udvaron körbe a mecset is visszatért a faluba, így a márvány, homokkő épület elhagyatott. Gyorsan átfutott az udvaron, megnéztem a térképet ő szakadt ki a könyv, de az ismert épület, a ház a Maruam.


Ott volt, hogy Reeva időpontot nekem kevesebb, mint egy óra. Nem éreztem semmit, de nem láttam semmi mozgást, ami talán felkelti a gyanút. Az épület, melynek aranyozott freskókat festett mennyezet, volt nagy, ünnepélyes, a végrendelet, hogy Akbar vagyon, valamint a politikai hatalom. Ült az első lépés egy szűk márvány lépcsősor vezetett, erkélyes, hogy futott a ház körül.


A várakozás kezdődött. Én csak azért imádkoztam, hogy Reeva Singh nem engedte le.


A hét, kezdtem ideges lenni. Tíz perccel múlt hat volt, kétszeresen is aggódik. De egy negyed hat, azt hallottam, hogy egy kocsi megállt a parkolóban. Aztán a halk hang nyomában visszhangzott keresztül a márvány-kövezett udvaron, hogy megalakult a minta, a nagy sakktábla.


Úgy tűnik, Akbar játszott a sakk segítségével az ágyasok, táncosok, mint az élő gyalogok. Az övé is, mint ő lassan felállt, úgy éreztem, mintha egy gyalog illeszteni a játék, de csak mint megállapították, hogy sakk-matt ellenfele. Shiva volt győződve arról, hogy ő irányíthatja minden, a mozgását, diktálja a saját piszkos szabályokat.


De ha az alkalom, hogy mond, vagy tesz valamit, az kétségtelenül az utolsó játék, amit egy zseniális bűnöző kell játszani.


"Nick?" Nick, te vagy az?


Volt egy ismerős hang, de egy kis félelem, a pánik. Nem volt elég sötét van már, s bár az ég egyre sötétebb, látta, Reeva ez a karcsú alak lépked át az udvaron. Volt rajta egy nyitott nyakú Nyugati ruha. A lány szebb volt, mint amire emlékezett, de ez láthatóan nem volt idő az ilyen gondolatok.


Amikor Reeva látott, futott, a szandál, a zaj, a márvány csempe, gyorsított ütemben.


"Könyörgök, tarts szorosan!" motyogta. "Ez az, amit igazán akarok most, Nick.


Ee felvette tartott rá. Ő remegett, egy borzongás futott át egész testén; ő ragaszkodott hozzám, szóló, a fejét a mellkasomra.


"Nem kell félned," suttogtam halkan. "Ígérem, hogy minden rendben lesz a legjobb. Meglátod, az apja megint a dolgok meg fognak változni neki is, ne aggódj.


Felemelte a fejét, s megpróbált mosolyogni. Volt, könnyedén megcsókolta a száját által ee: ő lépett vissza tolta a haját a szeméből. "Bízom benne, Nick," mondta halkan. "A nagybátyám tanított, hogy ne bízzak senkiben... nem hiszem, hogy az én agyam, mert annyira a fejem. De azt hiszem, Nick. Nem volt más választásom. Ha nem tudsz segíteni, ha nem tudom megmenteni az apját, akkor a világon senki sem tud. Pedig nincs más, akihez fordulhatnék, Nick! Van valaki.


A fekete szem, ih szomorú, ijedt kifejezés, volt is egy meghatározott nézd. "Tettünk egy lépést előre" - mondta megnyugtatóan. Ő vezette őt be az épületbe, majd leült a lépcsőre, a próbált megnyugodni.


Nem volt könnyű, mivel ő volt az izgalom, a feszültség, a félelem, amitől a reszketett tetőtől talpig. "Nem hiszem, hogy meg tudom csinálni, hogy a találkozó" - magyarázta után egy pillanatra. "Kellett egy ürügy arra, hogy elmondjam a bácsi, hogy én akartam, hogy Agra vásárolni. Akart küldeni nekem az egyik emberét, de végül sikerült meggyőzni, hogy nem szükséges.


A röviden elmondta hé arról, hogy az események a nap, mondom, hogy noé mindent, ami történt velük, vadászgörény, mint ő, a bal nem.


"Hány ember van hátra?" Megkérdeztem, befejezem a történetet.


"Öt ember, nem több. Ranjit a kórházban, de nem hiszem, hogy túl fogja élni. Ego tüdő által elpusztított belső vérzés.


"A másik meg a golyót a lábába?"


"Elvitték az Ego vissza a villába. Nem tud járni, így nem jelent veszélyt számunkra. A lány kezdte magyarázni, hogy mi történt, amikor volt egy összekötözött. Ez talán túl meggyőző, hogy mindketten abban a pillanatban, de Shiva volt egy gyanús karakter. Annak ellenére, hogy Reeva könnyei pedig jogalapot, hogy ismét nem engedte, hogy lássam az apja. Sem tárt fel, ahol a kezében volt a bátyja fogva.


"Beszéltem az apámmal a telefon. Nagyon gyenge volt, csak motyogott néhány szót, Nick, " Rhea ki egy távoli hang. "Ha nem szabad őt, bárhol is van, nem hiszem, hogy sokáig éljen."..


"Egoizmus," ee biztosította őt, bár fogalma sem volt, hogy hol találja Reeva apja. Először is, az volt Shiva ki kellett semlegesíteni. Bár volt, sikerült elkerülni a csapdákat, a szörny, én is tisztában volt, hogy nem lesz könnyű elérni. "Tudsz valamit arról, hogy Hadzsi találmány, hogy ördögi eszköz a bácsi felhívja a Doboz?"


"Próbáltam, hogy a laborba, de a nagybátyám a biztonságiak nem engedtek be. De éreztem, hogy valami... becsukta a szemét, rossz szemmel nézik, ne feledd. "Talán nem is számít... tette hozzá egy pillanat múlva.


"Minden fontos. Mi ez?


— hát... azt hallottam, Shiva beszél valakivel telefonon, majd mondott valamit arról, Bombay. Azt hiszem, furcsa volt abban az időben, mert nem volt a Dell Bombay... vagy legalábbis nem tudok róla.


A csengő megszólalt a feje, alig egy kellemes hang. "Biztos benne?" Én ragaszkodtam hozzá. "Hallottad, semmi más, derítse ki, ki beszél?"


Reeva megrázta a fejét. "Hallottam róla, csak mondom, Bombay." Néhány szó a hotel, szavazás, semmi. De amikor elköltözött, a telefon, a bácsi nem tűnik elégedettnek.


Beszélt a telefont, mielőtt vagy miután az ego ember jött vissza Agra?


- Előtt. Ez megnyugtatta őt. A kettő érkezett egy óra múlva, lehet, hogy kevesebb, " Rheeva válaszolt. "Ő volt a telefont, mielőtt megérkeztek.


Szóval Puran Dass volt a Kobra bűntársa!


Minden akkor kezdődött, tisztáznunk kell, hogy értelme legyen. Most már értem, hogy a Kobra ember tudta, hogy lesz a kávézóban a reggel Ashok találkoztam. Ez nem volt véletlen. Dass állított fel mindent, úgy tűnik alatt Shiva parancsot. Nem meglepő módon, az Indiai titkosszolgálat találták magukat szembe a falon, ahogy próbálták kideríteni, ki volt mögött a Kobra. Nem csoda, hogy annyira nem hatékony, illetve hatástalan, amikor a lázadás, zavargás tört ki India-szerte az elmúlt hat hónapban.


Az alapján, amit tudott az Indiai titkosszolgálat szervezet, Dass volt a végső hatalom.


Az információk jött ki az ego, a kabinet. Hawke beszélt" szivárog " belső IISA, elhárításán, de sosem sejtett semmit, így komoly. Szerencsére úgy döntött, hogy egyedül cselekedett. Egy határozat, hogy a jelenlegi állapot, immár a valós ok.


- Sikerült többet megtudni?


Reeva megrázta a fejét. "Sajnálom, Nick. Megpróbáltam a legjobb, de az a benyomásom, hogy a bácsi nem bízik bennem... már kevesebb, mint valaha. Ő pedig Haji beszélt a nap nagy részében, de az őrök nem hagyja el a laborba. Nem volt időm többet.


"Megértem. Te mindent megtettél, hogy csak az számít, hogy " az apám azt mondta. Így nem volt más választásom, vissza a villába. Egyszer ott, én leszek a főnök közben.


De nagy a kockázat. Szinte leküzdhetetlen.


Ha nem akartam volna, hogy a Dobozt, mielőtt újra használni, senki nem mondta volna meg, amit Shiva volna a három ász a tarsolyában... még akkor is, ha hagytam volna ki, a negyedik a tartalék. Nem kellett volna állítani, most, miután idáig.


"Azt kell, hogy menjen vissza a villába veled," Szegecs elmagyarázta neki. "Mondtam neked, hogy ő mit fog tenni a Dobozba. Ha várunk, minden úgy lesz, aszerint, hogy az egó tervek, akár akarjuk, akár nem. Nincs más választásom, Reeva.


"Nekem is," - suttogta. Elvette a kezét, majd megszorította az ujjaimat az övé. "Hagytam az autót, csak pár lépésre található.


Kimentünk az utcára, maga mögött hagyva a freskókkal díszített szobák a ház Marouam. Az ég vörös, a nap halvány narancssárga folt a távoli horizonton.


Reeva volt, még mindig fogja a kezem, ő pedig hallgatta a hangot a nyomában, mint a szandál clattered át a kövezett udvaron. Aztán ott volt egy hirtelen repedés a fülünket, üvöltés lett volna a legtöbb ember vére hideg. De sok éves tapasztalatom miatt rugalmas, fordult az idegeim, hogy acélhuzal. Még, hazudnék, ha azt mondanám, hogy nem félek.


A hang az elhagyott épületek visszhangzott, mint a mennydörgés. Reeva nem tudott segíteni, de kiált, majd megölelt, szorongatta a karomat, a horror. Egy másodperccel később, elvakított a motorkerékpár fényszóró, amely már az arcomba.


Hárman voltak, Szikhek, minden motorozni, mint egy páncélos egység. Elkezdtek körözni nekem; ih gúnyos nevetés áttört nekem, mint oly sok szúrt sebek. Shiva volt kihívást újra. De ha már játszott az ego játék, Nick Carter hamarosan halott ember. Valami határozottan nem engedte neki.


12


Két ember tudta, szinte azonnal. Az egyik az volt Gurnek, a kötés pedig sérült, de még mindig életben van. A másik volt a férfi, a postára, ugyanaz, aki volt, sikerült, hogy a sebesültet el. A harmadik, szakállas, majd egy turbános köré csavarta a fejét, mint a többiek, ismeretlen volt számomra. De én tudtam, hogy mire gondolt, bár soha nem találkoztunk volna.


"Te felkeltette a nagybátyám gyanú, Reeva," a három magyarázta. "Ezért elrendelte, hogy kövessünk téged, tudom, hogy elvezet minket nyíltan, hogy 'Uram' Carter ...


Reeva én pedig mozdulatlanul állt, fagyasztva. "Ne szólj egy szót se minket," suttogta neki a lány. "Tedd pontosan azt, amit mondok, akkor minden rendben lesz."


"Meg fognak ölni minket, Nick!"


- nem. A bácsi egy megalomániás: ha valakinek meg kell halnia, biztos vagyok benne, hogy meg akarják majd ölni őt személyesen.


Én árnyékolt a szemét a vakító fényszórók, valamint nézett körül. Minden Kobra ügynök volt fegyveres egy .45-ös kaliberű pisztoly, mely abban a pillanatban célja az volt, hogy engem, a mellkas, a fejét, a harmadik a hátsó. "Szóval mit fogsz csinálni, mondja?" Kiabáltam át a ordít a motorkerékpárok.


"Lelőni, 'Uram' Carter ?" Odin kuncogott körül az embereket. Volt valaki, nem tudom, egy magas, kövér, fiatal férfi, aki láthatóan élvezte, hogy ezt a pozíciót. "Túl könnyű. Nem, Shiva adott különleges személyes utasításokat. Ez világos. Nem lesz képes ellenállni nekünk, mert ha megpróbálja, hogy ezt, meg fogjuk ölni a lányt; akkor, amikor mi hozza vissza a villába, Shiva gondoskodik személyesen.


"Hogyan bántál Nirad," Gurnek ki.


A kép villant át az agyamon. Láttam Nirad esik fejjel lefelé egy kígyófészek, láttam, hüllők többször támadják őt, de hallottam, ego, sikolyok, majd megértette, az öröm, a Shiva látni szenvedni, mint a halál gyötrelme.


"Persze, hogy nem tudok ellenállni" - mondtam. - Hárman egy ellen, az nem sport, uraim. De nem bántja a lányt, neki semmi köze.


"Segített a szökésben.


"Megöltem volna neki, ha nem." Az ego apja egy fogoly a mester. Nem érdekel semmi más. Nem érdekel, élek-e vagy meghalok. Megfordult, hogy Reeva néztem az arcába. "Nem igaz, kurva?"


Felemelte a kezét, majd megütötte, nehéz az egész arca. Ő súgta meg. "Gyere, fuss őket... Tedd, amit mondok! -


Egy pillanatra a lány lépcsőzetes, kábultan, rémülve. Ő nem tudja, én mit csinálok, de végül futott, kiabált a tetején a tüdejét. "Meg akart ölni!"


A férfi nem értette, mi történik.


Gurnek van a motorról, Reeva futott vele. Ez volt az a pillanat, amit oly régóta várt. A másik két Szikhek elhárítva a szemük, a talp az ih cipő csúszott a márvány padlón, mint azt állítani, lovaglás körülöttem.


Reeva szó szerint vetette magát a Gurnek lábát, sír, mint egy hisztérikus nő. Ő játszotta a szerepét tökéletesen, így a megjelenést, a valóságnak tűnt, hogy hatástalanítsa Gurnek — legalább annyira, hogy adjon időt, hogy dolgozzon a stiletto körül a tokot, majd dobj egy vékony pengéjű tőrt.


Egy pillanatra, csak azt hallottam, Reeva folyamatos, szív-rending nyögés. Akkor Gurnek tántorgott vissza, szorongatta az arcát convulsively. A stiletto belevetette magát a gmu bal szem, vágás a hagyma felét. Egy véres, kocsonyás tömeg csöpögött a gmu arcát; hagyta, hogy egy szív-rending sírni akart, hogy húzza ki a tőrt.


Nem akartam végignézni, hogy mi történik.


Parancsot kaptak, hogy el élve... de nem feltétlenül sértetlenül. Persze, meg fogják próbálni, hogy mentse a saját bőrét első, ha nem is gyorsan, mindent kell tekinteni elveszett. Futott, a többiek leugrott a bicikliről. Ez volt a második hiba, melyet a Shiva gorillák, mint ő sikerült felmászni egy percre, hogy vegye fel a két klub körül készült seprűt.


Ez létrehozott egy fegyver, ami első pillantásra ártalmatlannak tűnt. De a Della Utcán, a két klub, csatlakozott egy darab kemény, erős ostor körül a buffalo elrejteni, nagyon veszélyes, szinte halálos fenyegetést.


Ez volt a "nunchaku", az, aki csinálta, egy keleti eszköz, amely először láttam során erőszakos tüntetés által adott a karate mester AX központja Washingtonban.


Egy fegyver jellemző a harcművészetek volt, tagadhatatlan, hogy sokoldalú, de ebben az esetben, az volt a szándéka, hogy kísérletezni vele.


Kezében a bottal a kezében, a másik patak kezdett csavar, amíg nem szerzett elegendő erő, a sebesség. A esetlenül, szeme megakadt a márvány tábla a lábam, de én elszaladtam, elfelejti, hogy mondd el senkinek, de a Szikh választottam, mint a célpont, aki a célpont lenne.


Gurnek nem lett hatástalanítva, de nem volt a legjobb formában sem. Hallottam, Reeva sikoly, a horror, mint a másik, a gawk süvített el a levegőben, majd súrolta a bal vállát. Úgy éreztem, egy szörnyű égő érzés, hogy hagyott nekem egy tüzes vörös utána. De esetlenül nem is érte a kezét. Rani készült egy fájdalmas arcot, de ez nem akadályozott meg abban, hogy továbbra csavar a nuncsaku.


"Megöllek, Carter!", a férfi-kiáltotta.


"Ellen Shiva parancsokat?" Nem vágott vissza vigyorogva. De a 45-ös kaliberű pisztoly volt szegezve a ládát. Kockáztatni, az egy dolog, de hülye, az egészen más. Az övéhez nyúlt, amíg a stafétabotot elveszett sebesség végül lógott a csuklóm.


"Le vele! Az Indiai elrendelte.


"A parancs, Mester," azt motyogta, felszabadító a nuncsaku az ujjaim.


A Szikh még célzó nekem; de amint elengedte neki, pálcika, lehajolt, hogy felvegye ih. Ez volt a harmadik hiba az utolsó pár perc.


Míg ő lehajolt, ellenfele támadt rá. Becsukta az ujjak, a csukló körül a kezét, hogy most tartotta a fegyvert minden erőt tudott vonultatni. Ő húzta meg a ravaszt, majdnem megütötte a lábát. De most elhatároztam, hogy a hátralévő napjaimat, hogy mozog, mint egy nyomorék, úgy, hogy a testem többi része sértetlen marad meg érintetlenül.


A Kobra ügynök húzódni, megpróbálta kiszabadítani magát. A kéz megtalálta a célt akart: kinyújtva, kiderült egy sarló, körbe a csontokat, izmokat. A nehéz oldalon a palm leszállt a férfi nyakát; ugyanakkor a szinkron villant a jobb lábát.


A kapott cha-cha-gi-nem tört el a gmu shin, de a fájdalom ütés, amit kaptam pár másodperc, ami volt szükségem. A lány elkapta a kezét, hogy volt már a kezemben a fegyver két kézzel. A Szikh Indiai writhed kétségbeesetten próbál arrébb, még akkor is, amikor biztos volt benne, hogy a fegyver nem volt többé mutatott neki.


Egy hirtelen mozdulattal a hátam mögött. A harmadik bérgyilkos, egy izmos, fiatal Indián lány, akit még soha nem látott, rohant, hogy a támogatás a társa. Bár volt már nehéz harcolni egy: ez nem lesz nehéz megbirkózni a két férfi pisztolyaink.


Szóval, amint sikerült behívni a fegyver körül az első ember ujjait, ami ego, hogy esik rá a márvány zsinórra, úgy sietett, hogy felvegye a "nunchaku"hogy esett a lábai elé. Összesen öt másodperc alatt, hogy a szükséges sebesség, lendület érte.


A harmadik személy felelőtlenül ment a támadás. Neki ugrott vissza, majd leszállt egy szókimondó ego társa. Amikor megtámadta, a bot már célozza, a másik ego koponya.


"Nunchaku" elérte egy erőt, több alkalommal is nagyobb volt, mint az szükséges, hogy megtörje az emberi csontok.


Ami ezután történt, még nem volt példa az életében.


Az Indián koponya szó szerint felrobbant. Lekváros -, mint a tömeg még mindig lüktetett, ahol a turbán volt tekerve. Csontdarab, szilánkok a haj, illetve fejbőr rájuk ragadt, szétkenődött az arcát, pedig az agyam, szürkés-fehér idegen spirál, szerteszét a levegőben, mint a láva körül egy kitörő vulkán. De ha a Nunchaku jó munkát végzett, még mindig volt két ellenfél maradt. Gurnek életben volt, bár csak egy szeme van. De még életben volt, egy fiatal Indián, aki túl későn érkezett, hogy mentse az életét a társa.


Az izmos Szikh szünetel, a nézd, az undor s a hitetlenség az arcán. A halálos pálca indult újra, majd meghátrált idegesen, a pisztolyt az arcom.


"Megöl, Shiva fogja etetni a kígyók." Azt kell, hogy adjon nekik néhány fontos információ, ha meg nem hallom a száját, előfordulhat, hogy elfelejti, hogy létezik.".. ő felszisszent őt fogcsikorgatva.


Blöffölt neki. Ránézett a felismerhetetlen alak az ő társa. Használta egy pillanatra, hogy kiadja a nunchaku, amely repült a levegőben, mint egy bumeráng egy patak. Az ő egója volt, sosem használta így, de nem tudom, hogy működne-e.


Szerencsére a primitív fegyvereket nem okoz nekem csalódást. Az egyik vagy mindkét pálca (nem tudok mondani, az biztos, a Nunchaku repültek egy hihetetlen sebességgel) csapódott az Indiai automatikus pisztoly. Az erő, a csapás kiütötte a fegyvert Bástya egója. A fegyver landolt néhány méterrel mögötte. A nagy Szikh rontott rám, mint egy dühös medve, az arca eltorzult a dühtől.


Karate, vagy nem, ez most nekem.


Mielőtt az ego képes megállítani őt, mielőtt ő is észre, mi történt, a férfi, aki része volt Shiva csapat, a "felvételi bizottság" jött le, mintha egy tonna tégla. A levegőt a torkomban, mint estem hátra, üti a fejét a márvány tábla körül a hatalmas sakktábla az udvarra.


Valami meleg, nyálkás csöpögött rá az arcát, egy pillanatra elvakított. Könnyek patakzottak le az arcomon, miközben megpróbálta kinyitni a szemét. Amint én látom őt újra, akkor láttam Gurnek mellettem. A sérült szem, ami kevés megmaradt, továbbra is kiutasítja kocsonyás, véres számít, mint a csap nyitva van.


Aztán az Indiai lába görbe, ahogy ő akarta, hogy álljon fel. Én ebben a dologban a fogaim, mint az acél toe az ego boot ütni a fejét. Ő volt az egyetlen a három ember, aki nem viselt cipőt. Most ő használja a motoros csizma ütni a mellkasába.


Én nem láthatom, mert a fájdalom volt homályos a látás. Nem is tudom, hogy hol volt, vagy mi Gurnek tett neki, de ő nem tud nekem segíteni, az biztos. Úgy éreztem, mintha a bordáim reccsent, mint a csontok törése egyszerre, amikor Gurnek üss meg még egyszer.


Az övé rázta hevesen, mint egy vad ló akarja, hogy dobja le a lovasa. "Shiva most nem számít, Carter," Gurnek mondta, világossá téve, hogy az ego értendő, annak ellenére, hogy a pólya, hogy elrejtse az alsó része, az ego.. "megöllek, így lesz vége egyszer, s mindenkorra."


A hang a vele ego hangját, tudtam, hogy komolyan gondolta. A többi Indián, aki megtámadott, majd kiütötte a földre egy perce akarta szedni a lábaimat. Ő guggolt le elém, s az övé továbbra is rúg, mint egy kétségbeesett ember, különösen, ha Gurneka van nachah rándult újra, leszállás megsemmisítő csapást mért a mellkasom.


Ez volt az a pillanat, hogy a Yi kinyújtotta mindkét kezét, megragadta a férfi boka, erőteljesen hajlító ego lábát. Megpróbálta, hogy ne veszítse el az egyensúlyát. Aztán egy Szikh vezette a hatalmas ököl az életembe. Ez a gyötrő fájdalom. Nem kaptam levegőt, de ha lemondtam róla most, a két tennék hozzá, hogy a dicső trófeát lista.


Az elmúlt erőmre szükségem volt hátra, azt megragadta Gurnek bokája tartani, csavaró, azt akarom hallani, hogy a válság a csont törés hamarosan. Ehelyett az ember esett előre, elveszíti az egyensúlyát. Ő felszabadult a lábát a trükk, hogy egy másik Indián. Visszaút, ő talpra ugrott.


Vártam Gurnek nagy haver, hogy támadás többé, de inkább szaladt az ellenkező irányba. A ego nem hagyhattam, hogy túl messzire megyek, azért is, mert ő volt a futás után a bukott fegyvert. Volt mögötte, ahogy lehajolt, hogy felvegye a fegyvert. Neki, egy nagy ugrás a levegőben feszült a lábát, hogy szállít egy "repülő" fúj.


Az erő, a csapás, a hatása a lábamat üti az Indiai hátsóját, küldött ego a földre zuhan. Köpött egy-két alkalommal, a márvány padlón, a fegyvert landolt néhány méterre van, elérhetetlen.


Még akkor is, ő idegesen pillantott a válla fölött, mielőtt rohanó, hogy vedd fel a fegyvert. Gurnek nem adja fel könnyen. Felállt, majd odasétált hozzám. Bár sántított, cipelni a súlyt egyik lábát, még járni is tudott. De a legszembetűnőbb az volt a baljós fémes fény, ami megragadta a figyelmemet... fém csöpög egy kocsonyás anyag felett, hogy az Indián felezhető, szem.


Mögött Gurnek egy homályos alak a késő délutáni árnyékok. Reeva Singh végül vissza a színpadra. Nem sokkal azelőtt, hogy ő játszotta volna a szerepre, valamint a sikolyait, a terror, majd a repülés, engedte, hogy mozog a védekező, hogy sértő intézkedéseket.


Látta őt, mint ő mászott be a nyereg egy motoros parkoló az udvarban. Gurnek nem fut; még mindig sántított, amikor végre fedezett fel, összegörnyedt. De elszámította magát a számítások, feltéve, hogy a megtámadott használata előtt a gép még a kezében.


Az Indiai verte a kezét, aztán kinyúlt, majd eldobta a kést. A penge sziszegte a levegőben. Ezúttal Gurnek majdnem kihagytam.


A borotvaéles penge süllyedt a comb izom. A elgyengültem, úgy éreztem, hogy gyenge. Ő sikítani akartam, de nem fojtja el az sírj, hogy úgy tűnt, hogy elkerülje a számat. Fájdalom nyilallt belém, csavaró az idegeim. Ő zuhant rám, mint egy forró tűt, egyre mélyebbre, míg az egész teste elzsibbadt, most a határ a fizikai ellenállás.


Ennek nem kellett volna megtörténnie.


Ő összeszorított ököllel, ebben a dologban a fogát, amíg ebben a dologban, de próbáltam kizárni a kínzó fájdalom. Aztán leengedte a kezét, behunyta a szemét egy pillanatra, de végül kihúzta a kést körbe a csípőjét. Nem volt ideje, hogy ne a vér áramlását. De szerencsére a stiletto nem sikerült az erek, a comb izmait.


Mindenesetre, még mindig vérzik, mint egy levágott disznó.


Az anyag a nadrág, amibe a lábam, ahol egy nagy sötét folt terjedt, nedves, a vér már elveszett. Gurnek vad nevetés visszhangzott a levegőben. Az Indiai kezdte megközelíteni engem, pedig az övé volt, akar mászni, hogy egy az épületek körül a környező az udvaron. Sikerült twist-Em van, boka, nem tudott járni, anélkül, hogy sántít. De lehet, hogy még mindig mozog. Előre lépett, mint a harmadik Kobra ügynök is megmozdult mögöttem.


Körülnéztem, láttam, hogy a fegyver, amit az ember talált. Az övé maradt a tőr, mint a Nunchaku volt térerő. "Reeva," ők azt mondták. "Hol voltál?"


Talán ez volt a telepátia. De bármi volt is az, hogy "hallottam, hogy" nekem.


A ordít a motorkerékpár fagyöngy elpusztul a hatalom, az áldás, fakó a fájdalom, a testi gyötrelem. Jött a sötétség, a nyomkövetés Gurnek találjuk a fény, a nagy világítótorony, körvonalai rajzolódtak az árnyékban a naplemente előtt. Az Indiai elfordította a fejét, majd felemelte a kezét, mintha meg az autót. Az Ego a többi ember, az izmos fiatal Szikh, másrészt, úgy tűnt, nem akarnak változtatni a programot. Jött. Elérte a tőr, megpróbálja figyelmen kívül hagyni a lüktető fájdalom, a bal Nachah teljesen elzsibbadt.


Gurnek próbáltam elrejteni az egyik üres márvány folyosókon, a palota. Most, hogy ő már nem volt olyan közvetlen fenyegetés, veszély, köszönöm, hogy Reeve, nem volt képes összpontosítani a figyelmet a bűntársa. A fegyver ugatott, majd tüzet okád, de a hirtelen sötétség, hogy úgy tűnt, hogy az eső az égből, mint az utolsó twilight fények kialudtak megakadályozta őt abban, hogy gondos célja, a gawk repült pár méterre tőlem.


Ő tartotta a levegőt, de álltam ugyanazon az úton, mint bármely törzse, nyújtás a sérült láb vissza. Látta a fehér turbán, a támadó pedig még a fegyver csövét. Hogy is számolom, hány golyó használta fel, így nem tudott mondani, ha a fegyver üres volt, vagy ha volt még egy pár kört maradt.


Amikor meghallotta a kattintson a ravaszt, merevített magát a lövés. Ehelyett az Indiai megesküdött, halkan. Eldobta a fegyvert, majd leszállt egy puffanás a márvány padlón. Végre, úgy tűnt, hogy nem volt minden összeesküdött ellenem.


Talán Reeva már elmentett Gurnek a "sarok". Ha nem pontosan a "sarokban", akkor az Indiai volt az útból. Nem lehet hatástalanítani az ego később, ha már kiütötte a társam ego. Tudta, hogy Gurnek fegyvertelen volt, így Reeva képes lenne kezelni a helyzetet egyedül.


Most már csak azt kellett foglalkoznia furcsa Indiai, Shiva személyes ügynök. Ő feszült tartott a levegőt. Az emberi volt, csak egy hatalmas formában megjelenő körül a sötétség. A felhők eltakarták a holdat, hogy eltakarnák a ragyogó arca, s az udvarban, Fatehpur Sikri árnyék volt. Ő squinted a szemét, megpróbálta peer a sötétségbe. Az ellenfél nem akart kockáztatni, mert nem hallottam a lépéseit. Nem voltam benne biztos, ha látta volna velem, ha ő kihúzta a kést körül a csípő, vagy ha tudta volna, hogy fegyverem.


Stahl stiletto értékes fegyver most, hogy a Nunchaku, elvesztettem. Én pedig nem számíthatok a mély ismerete karate a lábát, hogy jött ki a közgyűlés a seb vérzett, majdnem minden alkalommal, ami nem volt idő kell a gyógyuláshoz. A vérellátás volt, hogy nekem gyengébb gyengébb, ha a lábát nem lett volna bekötve, azt hamar bajba kerül.


Neki kiabált. "Gyerünk, te rohadék! Mire vársz még? - Vannak káromlások, jelzőket, sértő, hogy Indiában azonnal hat az emberi büszkeséget. Lehet, hogy a "szemét" nem volt körülöttük, de már a tudás, a vámhatóság a vám is a szubkontinensen hagyott kívánnivalót. "Félsz?" Ez igaz? Elkezdtem kiabálni, hogy találjak egy hatalmas alakja árnyékában az ego.


A fényszóró-a motorkerékpár Reeva ugrott volna, nem mutatva az irányt. Egyre sötétebb pedig sötétebb a második, ő pedig folyamatosan keresi, abban a reményben, hogy találnak valakit a hús-vér. Aztán egy hatalmas súly esett rám. Döbbentem rá a hátam, a sérült nachalah alá dugva nekem.


A fájdalom elviselhetetlen volt, de furcsa, foszforeszkáló fény táncolt a szemem előtt. A fejét rázta, majd megpróbált elhajtani a pontokat a világ. A lábával sodrott fél, hogy szó szerint rögzített, hogy a földön a nagy részét egy kövér, fiatal Szikh. De én szó szerint éreztem magam, emelje fel a földről, mint az ököl csapódott az állkapcsom. Ő billentette oldalra a fejét, nehezen lélegzik. "Te mocskos disznó! Azt sziszegte, végül emlékezés a megfelelő szó.


A Gmu nem úgy tűnik, hogy a választás a jelzőt, így ütött ki, a második alkalommal. Érezte a férfi forró, büdös leheletét az arcán. Ő egy szörnyeteg, egy bika emberi formában. Ő pedig válaszolt, egy szó nélkül, csak ököllel. Emu akkor sikerült a kezét a combomon, aztán rúgd szét a sérült lábát.


A fejem még mindig vérzik, fáj jobban, mint valaha. A stiletto penge lekapart ellen a márvány csempe. De még mindig nem tudom, hogy a Szikh Indiai észrevette, hogy nem volt fegyvere. "Adok vissza, hogy Shiva, Carter!" Ő lihegte, rögzítése, hogy a padlón. "De nem minden egyben!


"Milyen szörnyű! Motyogtam, egy gúnyos hang, az ajkaim curling egy fájdalmas grimasz, mint ő helyezte el a térd, a comb. Kezem-ujjaimat kezdett zsibbadni, vér csöpögött a seb körül, valamint az Indiai megfogta a kezem. Még pár másodpercig nem lesz képes tartani a kard többé. Ha ez megtörténik, ez az egész nekem.


Elkezdte mozgatni a kezét előre, megpróbálják a sharp, még mindig véres penge közelebb az Indián számítások. Ő súgta meg. "Mi a neved?" Végül is, mi még nem vezették be magunkat, még!


"Kéreg" - mondta, vigyorogva. - A Győztes Az Ugatást.


"Ugat, vesztes," ego korrigált neki, majd hirtelen megmozdult az kést kezében, hogy ellenőrizze az ellenfél számítások. Telt, minden erő elhagyta, egészen a határ.


De működött. Hála Istennek sikerült.


Az éles penge elszakadt a fiatal Szikh pamut póló, mint a vaj. Ő nem állította meg. A tőr süllyedt mélyebbre, mint felemelte a térdem, próbál eltávolodni. Már túl késő taktikát változtatni. Most már nem tudta megállítani többé. A stiletto zuhant között az ő egója két bordája, szeletelés test, izom, mint egy hentes söpörne végig egy borjú.


A fiatal Indiai hengerelt az oldalára zuhant, erősen a hátán, mint a kés, megjelent neki. Az erőt a kétségbeesés, úgy mászott át neki, hogy fejezze be a munkát, nem akadályoz meg minket, csak egy pillanatra úgy érzi, hogy a gyötrő fájdalmat a vérző lábát. A stiletto temették el a markolat a Laia oldalán. A férfi lihegte, próbál lélegezni. Megfordult, a kés nyele nélkül húzza ki.


Egy patak, a sűrű, forró vér tört le ego oldalon, mint a tőr vezette be őt, a pengével a ragasztás, hogy az ego mellkasán. "Disznó! Az Indiai-lihegte. "Hanem... meg fog halni... Meg fogsz halni, Carr...


Ezek voltak az ego utolsó szavai.


A hotel, így nem derül ki, hogy a próféciák.


13


A kezem volt csúszós, ragadós a Laia vére. Ő továbbra is kitörnek, bőségesen, mint a gmu felvágták a mellkas, nem állunk meg, amíg nem volt teljesen biztos, hogy halott volt. Egy gurgulázó hang jött az ego a torkában; már nem beszélt, de nagyot a mellkasa fel-le convulsively. Végül a szuszogva megállt; a gmu-tegye a kezét az összecsukható dollár. A csomag az izmok okozta görcsös szívverés, majd egy önkéntelen ideges remegés, egy kisebb rengés rázta meg az ego tetőtől talpig.


Ő keverve még egyszer, majd megfagyott.


Ő csúszott vissza, a sebesült kezdetek feszített ki előttem. A gyors mozgások, levette az inget, vágni egy tőrt, majd elkezdett öltözni a seb a rögtönzött kötést. Két csík cordon kioltja a vér, hogy volt elfoglalva, állandóan folyik le a mély seb.


Egy idő után, megpróbált talpra állt, a szemei keres Reeva. A lány is remek munkát végzett, most pedig úgy volt, hogy segítsen neki, vegye le Gurnek. Később... nos, majd megszüntetése Gurneka először, aztán majd én leszek a következő lépés.


Ő hallgatott, szinte azonnal hallottam egy halk zümmögés... a zümmögés egy motort, hogy cseng a távolság. Az udvaron volt a benyomásom, hogy a fény, mint a felhők, hogy elbújt a hold eltűnt. Meglepett, hogy a természet erői voltak az oldalamon, mint, ha megígérték, hogy megvédjen. Sötét volt az első, de az a béke hiánya védett meg, amely lehetővé teszi számomra, hogy legyőzze megölni Laia.


De most, hogy a fiatal Szikh halott volt, meglepett az ereje, vagy ravasz, a hold vissza, árvíz az udvarban, az elhagyott város a sápadt fény. Neki, úgy nézett ki az ábra, a Laia, aki a hátán feküdt, a fehér inge maszatos a szárított vér. Ego ajka összegömbölyödve egy vigyort mutatott Ego megfelelő fehér fogak, a fogíny volt, vörös foltos a paan rágót. A hulla feküdt mozdulatlanul a márvány tábla, leguggolt abban a helyzetben, a szörnyű kín.


Úgy érezte, nem is bánta, de nem kifogásolta, hogy a fiatal Indián halál, részben azért, mert volt egy dugóhúzót a túlélésre. Vagy Ugat vagy neki. Úgy nézett ki, távol a fagyasztva, a vérző testet, majd megpróbált talpra állni megint. Volt, hogy több kísérlet előtt maradhat talpon.


Vonszolták végig a sérült lábát, ami még mindig lüktetett, de még mindig érzéketlen a vérveszteség. Elkezdtem az udvaron, megállt egy pillanatra, hogy vegye fel a Nuncsaku, ahol elesett, ugyanabban az időpontban vegye fel Laia pisztoly.


Amennyire én tudom, Gurnek fegyvertelen volt. Volt egy primitív Keleti fegyver, értékes német stiletto egy borotvaéles penge, ami megmentette az életemet. Ráadásul, Reeva volt egy motorkerékpár. Nem kétséges, a lány pedig Gurnek tudta, hogy a domborzat Fatehpur Sikri, sokkal jobban, mint én, ami mindkét előny, illetve hátrány. Mert ha volt egy út, ki, körül a labirintus üres, elhagyott épületek, Gurnek kellett volna, kivéve, ha Reeva volt képes blokkolni ego menekülés tartani ego csapdába, amíg meg nem kaptam, hogy nem.


Elhallgatott egy pillanatra, hogy figyelj, s megint hallotta a halk zümmögése egy motort. Jött hátulról egy különleges közönség hall, a divan-i-khas. Eszembe jutott, hogy láttam egy illusztráció a palota a útikönyv vettem, hogy egy fekete-fehér fényképe egy impozáns épület egy hatalmas központi oszlop, amely négy, azonos folyosók elágazó ki, hogy elérje az oldalán, a felső erkély, az alakja a négyzet.


Nem volt szükség rá, hogy jöjjön a lány mentő gyorsan. Volt, hogy egy lépéssel egy időben, húzza a lábát mögöttem, mint egy terjedelmes csomag. A fájdalom csökkent, most, hogy a seb be volt kötve, s a vérzés is elállt. De nem volt fájdalom. Hogy még rosszabb legyen, ez engem sokkal sebezhetőbb, mint valaha, súlyosan lassul a mozgás, a képesség, hogy mozog normál sebességgel.


A használata karate rúgások volt most a kérdés, minden mozgás a kezét, öklét vált, problémás, nehéz, mert szükség lenne egy hatalmas erőfeszítés, hogy fenntartsák a megfelelő súlypont, valamint mérleg. . . . Most, jobban, mint valaha, meg kellett támaszkodnia szinte kizárólag a nunchaku, valamint a stiletto.


Minél közelebb van a Társalgóban, a hangosabb lett a kocsi motorja hummed a fülébe. Mi volt egyszer egy távoli, homályos hum lett tompa dübörgés, egy tompa üvöltés. Kapaszkodott, hogy egy, valahol a külső oszlopok, amely tele volt a fagyöngy, az feltűnő alakja pedig hasonlított a tusk egy hatalmas elefánt. Megállt pihenni, s összeszedje a gondolatait. Egy erős fény, fény hatolt a helyszínen előttem. Aztán a hang a futó lépteket.


A "Roar! "Sikítottam. "Hol van ő?"


Nem válaszolt, de egy pillanattal később Gurnek jött ki az épület körül, s szaladt át az udvaron. Az ő egója kezdett kísérteni őt, bár tudta, hogy nem tudtam megszerezni. Futott egy majdnem normális tempót, így tudtam, hogy a bokám nem fáj többé. Ekkor történt, hogy Reva belépett a képbe. Ő zengett mimmo rám, majd intett, hogy maradjon. Ego arca feszült volt, a fülcimpa ráncos; ez volt az arca abszolút meghatározása, a maszk, a hideg, számító meghatározása.


Nem tudtam tagadni, hogy én voltam büszke rá. Tette a dolgát, tökéletesen tartja Gurnek sakkban, mint egy csapdába esett állat, amíg nem sikerült megszabadulni a Lai. Most, hogy Lai halott volt, csak egy Kobra ügynök rendbehozni. A nunchaku ez a bot, hogy emelte a feje fölé, megragadta az egyik szorosan, majd kidobta a másik.


Körkörös mozdulatokkal a kézzel állítsa be a botot indítvány, Ami azt reméltem, döntően elpusztítani Gurnek tervei... ego maga az élet. Reeva mutatva az Indiai mindkét végén az udvaron. A fény, a fény, a világítótorony világít, a kísérteties árkádok, valamint oszlopsorok a királyi palota, keretezés, mint egy expresszionista festészet.


De nem volt semmi, festői, ahogy Gurnek kezdett mozogni, megismételve a bozontos mozog. Látott engem, de most már nem volt módja, hogy elkerüljük az ütközést, mint Reeva üldözte őt a motorkerékpár, mint egy motoros pásztor próbál elkapni egy eltűnt Scott. Most az Indiai volt egy állat, a félelem, a félelem, a kétségbeesés.


Megpróbálta kikerülni, de megint Rhea megmutatta neki, készség, elvágva az ego útja. Majdnem eltaláltam. A lány mindent megtesz, hogy elkerülje a közvetlen ütközés, de nem tudta hibáztatni. Nem is akarom, hogy vessék le a motort.


Azonban, még akkor is, anélkül, hogy hozzáérne, hé sikerült tartani az ego az útból, hogy megakadályozza a menekülés. A Nunchaku kavargott a fejemben, amikor Reva mozgott előre, arra kényszerítve Gurnek, hogy jön felém, hogy megjelent ez az eszköz a halál, s nézte, ahogy a szeletelt a levegőben.


A"gyilkos" botok nagyon hasznosak voltak megint. Még mindig figyeli a jelenetet, egy lépést előre, amikor Gurnek felsikoltott, majd lebukott oldalra, mint a klubok hit, az emu, a mellkas. A csapás volt, mint egy ököllel üti a központ, de a lélegzetem. Tántorodott, részeg, mint a fene, nem képes megtartani az egyensúlyát.


Sántított előre, olyan gyorsan, ahogy csak tudott, kezében a stiletto karnyújtásnyira. Nem volt vesztegetni való idő, mert miután Gurnek megszüntetése, még szembe kellett Shiva, az ember, akinek ördögi csapdát volt szökött meg, de akik még nem mutatta meg az arcát cserébe.


Gurnek volt a lába előtt ismét az övé elérte őt. Megfogta a nunchaku ,de úgy tűnik, soha nem láttam, vagy használni a fegyvert, mielőtt. Nem tudta, hogyan kell kezelni, így csak hozzám vágta. A klubok csökkent, majd lehajolt, hogy felvegye nu, csak mint Gurnek rám támadt.


Találtam magam terpeszkedett az újra, az életemért küzdök, az Indiai között az öklömet. Ő nem volt képes tovább oka: egy kocsonyás, véres anyag csurgott az ego, a szakadt szem, ez nem csak az arca, mint egy őrült, de az arca szörnyek.


Megütötte a csalót, a könyök, a ujjai önkéntelenül meglazította a fogást. A tőr csúszott körül a karom. Elértem vakon, de az Indiai hatott rám, megint a torkát a tenyerében. Nem sokat tudok a karate, de biztos, hogy tanult valamit ebből a korábbi találkozókon. Most ő használja a tehetség, intelligencia, hogy végezz velem.


Reeva motorja megállt egy hangos nyögés, átvilágított a összefonódott szervek egy fénysugár. Hallottam szállj ki a kocsiból, de tudtam, hogy ő sem tudott segíteni. Mivel Gurnek volt rugdossa a sérült láb, a gyors, könnyű győzelem volt remélve, hogy nem volt a láthatáron. A férfi volt a pánik, s ez adott neki egy bosszú ereje pedig meghatározása. Harcolt az életéért.


Az övé is.


Ott állt a tenyerét, majd próbáltam, hogy dobja ki. Én gurult mellettem, de ő esett nekem újra. Eközben azonban sikerült fogd meg a klubok, egyet-egyet mindkét kézzel, egy darab az ostor körül a bivaly elrejteni a közepén. Most nem volt más módja, hogy egy fegyver, egy módszer, ő nem tapasztalt még. Ha csak kötöttem egy bőrzsinór körül Gurnek nyakát, két klubok segítene használja az ego, az én testem.


Letette a térdére a oldalon, illetve megütötte a veséjét, így nyögés, ami fájt. A márvány csempe úgy tűnt, hogy a tánc a szeme előtt, a távoli pillérek megkétszereződött, megháromszorozódott. Megpróbált összpontosítani, a látás, de minden úgy nézett ki, homályos, van közelebb, majd eltűnt.


Gurnek, most egy őrület, köpött ki a szavakat egy Indián nyelvjárást nem tudtam megérteni. De ha nem hallottam, mit motyogott, nem volt nehéz felvenni, a jelentése a zavaros mondatok; volt, enyhén szólva, nem optimista, nem barátságos.


Úgy érezte, gyötrelmes elzsibbadt a lába, ami hajlított súlya alatt az egója. Elfordította a fejét, ahogy az Indiai elérte a stiletto, mozog a tény, hogy a jogot, hogy emelje fel a tőrt. Ebben a pillanatban kezdődött, hogy emelkedik a szint minden törzs.


De ő nem adja fel olyan könnyen.


Ő feltöltött előre vak tőrt üt, használja a kést szúrt. Elköltöztem tőle olyan messzire, amennyire csak lehet, próbálom tartani a távolságot. Hirtelen Reeva meg mögötte a megvadult Indiai kezdett verni ego a vissza-váll vele ököllel. Vajon fáj neki, vagy sem, nem számít. A beavatkozás figyelmét a fiatal Szikh annyira, hogy sikerült elkerülni a véres stiletto pengét, majd lezárja a bőr kötéllel a nyaka körül.


Így kezdődött: először a támadás a szobámban, akkor Ashok Anand, majd a csírák a fürdőszobában a bárban. Most a függöny fog esni egy másik tagja, a hírhedt zenekar a gengszterek a szolgáltatás Shiva.


Az apja megragadta két klubok szorosan, ahogy ő szigorította a bivaly-bőr vezeték körül Gurnek nyakát. Az Indiai mondott egy kiáltás a meglepetés pedig horror ugyanakkor csökkent a stiletto, hogy eltolta a tápkábel ki a torkán. Ő nem élte volna túl, ha azt tartotta, hogy facsart.


Ő megforgatta a pálcika körül magát, s felvette őket. Nem láttam Gurnek arcát, én pedig nem akarom, hogy lásd az egója. Próbálta lenyelni a levegő, a légzése volt asztmás, valamint zihálás, de a levegő nem éri el a tüdejét. Támogatja a kétségbeesés, küzdött az életéért, minden maradék erejét. De ez nem volt elég.


Ő volt az ura, annak ellenére, hogy elzsibbadt a lába, s a fáradtság. A cipőfűző szigorodtak, köszönhetően a botok, hogy lehetővé tette, hogy alkalmazza a szükséges nyomást. Egy másik bugyog, megmenekült az Indiai ajkait, majd a férfi feladta, már nem ajánl fel, a legkisebb ellenállás. Ego testet lendült előre, s esett lefelé. Még akkor is, a "nunchaku" nem őt elengedni, amíg teljesen biztos volt abban, hogy Gurnek visszatért a hajtás, az istenek, a Naga kígyók, akit oly buzgón hittek.


Amikor végre rájött, hogy nem volt élet, hogy teste feküdt mozdulatlanul a hideg márvány padló, valamint, hogy csak az egyik izom a comb vibrált convulsively, ő lett a vége, felszabadítva a nyakát, a halálos bőrszalag. Ego arca halálsápadt lett, s a nyelvét harapott, majdnem ketté a által a fogát, ami összeszorította a horror.


"Lehetett volna rosszabb is, ember, hogy" én motyogta. "Gondolj arra, hogy mi történt szegény Nirad...


De ő nem hallotta a megjegyzést. A nagy erőfeszítés, hogy lassan keltem fel, tartja a szemét a Gurnek alakja. De ő nem emelkedik újra itt, a halottak. Az Indiai keményen küzdött, hogy a gmu-a miatt. De a végén minden véget ért semmit.


Halott volt.


"Segíts nekem, hogy vegye le a ruháit," Szegecs mondtam neki, kerülve a lány tekintetét, aki úgy tűnt, hogy adjon nekem egy aggódó, néma pillantást.


Nem tett fel kérdéseket, majd meglátja, hogy én vagyok félmeztelen, majd a jobb oldalon a nadrágom átitatott a vér. Ő lehajolt, majd elfordult, kigombolni Gurnek ingét. Az Indiai kabát volt véres, de még mindig jobb, mint a semmi.


Reeva se nézett, egy halott ember, nem tiszteletből, vagy a szerénység, de a férfi nem volt kellemetlen látvány, de nem hibáztatom a lány igyekezett nem nézni, hogy duzzadt, véres arcát a kék a nyelve kilóg. A csont körül a szivárgó szeme megcsillant furcsa a vakító a motorkerékpár fényszóró.


Aztán eszembe jutott valami, hogy Reeva említette, hogy nap, vissza a Shiva kastély. Nem ment bele a részletekbe, de ez nem tartott sokáig, hogy rájöjjek, mit jelent a fagyöngy. A nagybátyja használt neki az a legaljasabb dolog, mert egy szadista íz, arra kényszerítve őt, hogy kielégítse a szenvedélyek férfi egót.


Pedig most úgy éreztem, nem is bánta, Gurnek, a másik két férfi, akik holtan feküdt az udvaron, az áldozatok nem annyira a harag, mint az a meghatározása, hogy életben maradjon, majd befejezni a küldetést.


Eltávolította a véres kötést, hogy köré a lábát, aztán levette a nadrágját is, így Reeva leguggolt mellé Gurnek testét. Átlépte az udvar felé a kő medence, hogy észre korábban. Tele volt az esővíz. Ő leült az egyik minden törzs pedig kimosta a sebet, alkalmazása nedves foltok a szakadt ingben, hogy megakadályozzák a fertőzés a seb, üszkösödés a lábát. Nem is voltam biztos benne, hogy a víz nem szennyezett, de abban a pillanatban nem volt más választásom, ezért úgy döntöttem, hogy vállalom a kockázatot.


Amikor visszatért, hogy Reeva, a lány levette a halott ember nadrágját, inge. Ők egy kicsit széles a dereka, de ő tette fel a késő Gurnek öv. Reeva segített fel a pólót, akkor lépett vissza, dörzsöli a kezét együtt, mint ha hé, hideg volt.


Suttogott. "Most mit csináljunk, Nick?"


"Vigyük el a kocsit, aztán megy vissza a villába," mondtam. Ego arca feszült volt, beesett, mint ha mentes minden érzelem. Ő sok mindenen túl volt, s ő mégis szűkebb, elszántabb, mint valaha. Azt hitte, hogy apja, gondoltam, ha volt annyi belső erőt, mint a lánya ego. Ebben az esetben, hogy túléli, majd várj, várj, amíg meg nem találjuk az ego.


- Mi fog történni? Reeva kérdezte. - Hogy... hogy fogod csinálni?" tette hozzá, rámutatva, hogy a sérült lábát.


A legtöbb fájdalom volt alábbhagyott, pedig tudott járni kevesebb erőfeszítéssel, mint korábban. A nunchaku, tedd le felhúzott ih a hátsó zsebében a nadrágjába, csúszott a stiletto a bőr tokban tartotta a karját.


"Hogyan?" - ismételd meg. "Ne aggódj. Majd megtalálom a módját.


"Mindig találsz valamit," megpróbált nevetni.


Azt mondta, hogy az Ego bácsi maradt öt ember, nem számítva Ranjit a fiatal Szikh ő lőtte le a lábát a Agra posta. Szóval már csak két ember maradt az élen, eltekintve attól, Shiva, valamint Haksha. Nem lesz könnyű, de ez a helység Oroszország nem volt könnyű a kezdet kezdetétől.


Mi vezetett a csend. Reeva volt, mindkét kezét a kormányon, a kis autó. Amikor Fatehpur Sikri volt mögöttünk, homály, a sötétség por, elfordította a fejét, majd rámutatott, hogy a műszerfal fiókban.


"Ő hoztam neked egy ajándékot," magyarázta. "Sajnálom, hogy nem korábban, de nem tudtam, hogy kell."


Kinyitotta a fiókot, majd belém nyúlt, érezte, amíg megfogta a fenekét a fegyvert. Ő megvizsgálta egy pisztoly a műszerfal lámpa: volt egy kis .22-es kaliberű, Beretta, meglehetősen szokatlan, hogy egy fiatal hölgy.


De Reeva is kiemelkedő lány minden szempontból.


A Beretta volt hatékony fegyvert közelről. Ő kellett volna, eszébe jutott, hogy ő arra a következtetésre jutott, ellenőrzése a fegyvert, örülök, hogy Reeva nem felejtette el kell megtölteni.


"Ha belül vagyunk látvány, a villa, lassabban jár, mint ha mi sem történt volna," én utasítottam, kinyújtva a helyet, így nem tudtam láttam. Főleg, hogy ez a rossz lábát, lesz egy kemény teszt, de ha minden úgy megy, ahogy azt remélte, visszajövök formában hamarosan.


"Nem lenne jobb, hogy valakit, hogy segítsen, Nick?" Úgy tűnik, annyira kockázatos, hogy én, mi ketten ellenünk... úgy értem, "- tette hozzá idegesen néz a szemembe, hogy" megyünk, hogy egy szörnyű kockázatot.


"Ez az egyetlen út" - mondtam, mondtam, Hé mindent tudtam arról, Puran Dass, meg az okokat, hogy miért nem írta volna, hogy az Indiai Titkos Szolgálat segítséget végzett műveletek. Mire Ey befejezte azt mondta neki a történetet a szivárgás Dass hivatal, valamint az egója kapcsolat Shiva, már a látványa is a házban.


Leült az ülésre, mint Reeva lelassult. "Te vagy a szemem mostantól," suttogtam. "Mit látsz?"


"Még semmi.


A szeme ide-oda ugrál, hogy Nem alulról. Ült stiffly a volán mögött, hátán feszül a helyet, a szeme bámult előre. Kikapcsolta az autópálya mérsékelt sebesség, kavicsok és kövek pattog a kocsi alatt.


Hirtelen, Reeva fékezett, hogy stop. "Ketten vannak! "Mi van?" kiáltott fel. "Két őr!


Hangzik a lövöldözés követte. Utolsó állomás. Attól a pillanattól kezdve, nem a luxust, hogy egyetlen hiba.


14


Neki kiabált. "Még lejjebb!" -


Elérte ki húzta be a helyet. Reeva volt, nagyon könnyű célpont. A golyók varázs-meg a ricochet dühösen. Az eső zuhogott a szélvédőn, mint az ólom, ami nagy üvegszilánkok, hogy esik nekünk.


"Mindig hazugság, s várni, míg megadom a jelet, hogy folytassa," Reva figyelmeztettem. Ő leeresztette a fogantyút, majd kinyitotta az ajtót, mászik végig a poros úton. Az ajtó elém, golyó süvített el a feje fölött. A hang a futó lépteket visszhangzott tőle az egész szállodában. Felemelte a beretta emelt Rivnenskaya fejét, csak annyira, hogy cél.


A turbán öltözött fegyveres esett, mint egy sebesült katona.


Valaki vár ott rám, nem Gebe, voltam biztos. Az övé hit az ember nyíltan a mellkasába. Nem úgy, mint az elvtársak, hogy a halála nem volt gyors, viszonylag fájdalommentes. De a másik őr nem volt sehol. Én szűkült a szeme, majd ellenőrizte az út jobbra-balra, csak abban az esetben megpróbálta elkapni a figyelmem, aztán befut a hátam mögül.


"Maradj ott! Reve-motyogta neki, azt mondta neki, hogy nem kap ki, a kocsi körül. Elkezdett csúsztassa el az ülést, majd hirtelen megállt, majd tettem, ahogy parancsolta.


Még egy lövés hallatszott, hogy nekem egy jó ötlet, hogy a láthatatlan gyilkos rejtekhely. A hang jött az igaz, túl magas, sűrű sövény fal veszi körül, a villa. A tiszafa, illetve boróka fák teljesen rejtve az ellenfél. Ha jön mögöttem, a hol volt, fedő alatt, minden nap, nem volt egyetlen esélye a menekülésre. Így kellett, hogy mozog, de gyorsan.


Én pillantott gyorsan a sikátorban talált, ami kellett; az ujjai voltak megragadta egy ököl nagyságú kő észrevettem szélén a poros úton. Egy gyors mozdulattal, dobtam neki ego a kocsi ajtaját, majd hallottam egy puffanást, mint a földre, mintegy tíz méterrel előttem.


Egy másik gawk süvített el a levegőben. Nem láttam a gyilkos, de ő nem látott engem sem. Hallgattam, majd hamarosan a türelem volt a jutalma, a hang, a futó lépteket, nem felém, hanem az ellenkező irányba. Shiva gárda, az utolsó gorilla áll között az őrült meg én, futott, mimmo mögé egy sűrű sövény.


Kidobták egy másik kő, ez az idő nagyobb, mint az első. A fegyver újra ugatott, majd a Gawk szeme villant egy apró morzsa a központ a keskeny ösvényen. Egy kiáltás szökött ajkaimra, egy hangos nyögés a agonized fájdalom. Nem rossz, ahhoz képest, hogy soha nem volt a színházban, nem indokolt. Nem volt egy hosszú, elnyújtott sikoly, hogy lehet, hogy hallottam, hogy nagyobb távolságból, de volt egy igazán hátborzongató sikoltás, s ez hatással volt.


A sövények elváltak be, hogy az ábra egy turbán köré csavarta a fejét. Túl késő, rájött, hogy nem volt halott ember az ösvényen. Túl késő, rájött, hogy a sikoly egy csel volt, hogy húzza az ego körül a menhelyen. Elhúzódott, még csak nem is keresi az irányt. De most nem volt idő, elment... örökre, remélte.


A 22-es kaliberű pisztolyt vezette a golyó a gmu vállát, csavaró, mint egy báb, olyan keményen, hogy a gmu volt, hogy ragaszkodnak a kerítés megtartani az egyensúlyt, fedezékbe. Meghúztam a ravaszt újra láttam végre egy hátborzongató tánc, amikor egy második gawk megütött egy lyuk a közepén, az ego homlokán.


Nincs hang szökött meg ez az ember száját.


Egyszer a vakító fényszórók, felemelte a kezét, majd lőtt, a másik hiábavaló lőtt a fegyvert. Akkor csúszott le lassan, mintha középen ülni az út, lábait kinyújtotta előtte, test előredöntött, feje lógott a mellkasán.


Reeva tűnt fel, felállt, s szembe nézett körül a végén a műszerfal. "De Bácsikám, -" kezdte.


"Mindjárt itt lesz, biztosíthatom," suttogtam. Kiszámolta, hogy a Beretta még volt néhány töltény maradt, több, mint a Szikh nehéz .45-ös kaliberű pisztoly. Szóval nem akarom, hogy fegyvert fogjanak. Lassan kell a lábát, s kilépett hátulról a golyó szaggatta kocsi ajtaját. Két embert holtan feküdt az úton, áldozatainak a saját hibájukból, az a naiv hit, az isteni halandó Shiva.


De a doboz nem volt igazi. Ego azt tervezi, hogy meghódítsa az egész India is igazi határozni. Arról beszélt, hogy "humanitárius" van szüksége, az a vágy, hogy a takarmány, valamint öltözteti az embert, de Shiva zsarnok volt, aki arra törekedett, hogy a legkegyetlenebb diktatúra, az ego, az azt jelenti, hogy hatalmat szerezzek olyan embertelen, mint az ego a módszerek volna, ha megszerezte a hatalmat.


Egy hosszú vonal, sövények hirtelen világít, mint a fény kigyullad a ház körül, nagy a higany lámpa kényszerít, hogy lépjen vissza, árnyékolás a szemem, hogy a vakító fény. Több száz rovarok, lepkék, s óriás szúnyogok úgy tűnt, hogy lebeg a fénysugár az utat. Ők hummed, valamint kavargott, elvegyült a por, a halál szaga.


Nagy repül köröztek, mint a miniatűr keselyűk, alá a két véres hullák emelése, egy kitartó fülsiketítő zúgás a levegőben. Egy hang, amitől összerezzen, mint a füle megszúrta a düh, az egyéb zajok. Nem hallottam semmit, de a legyek, a hang, a fényesen kivilágított villa.


"Ravi! Arun! hirtelen ott volt egy fémes hang, egy hang nem hangzott, mint nekünk, vagy bárki, de magát.


Ránéztem, ő meg adott egy apró bólintás a jóváhagyás. "Shiva," suttogta. "Ő az, a nagybátyám. Legyen óvatos, Nick, kérlek!


"Te átkozott naplopók! Hol vagy? Mi történt? Arun? Ravi? Shiva hívta ki, hogy a két férfi újra, s hangja úgy tűnt, hogy úszik felém, mint a visszhang, egy régi lemez.


Itt az ideje egy közvetlen konfrontáció, a face-to-face konfrontáció. Én steeled magam, intett a Reeva, hogy maradj mögöttem, aztán ment folyamatosan le az utat. Shiva kiáltotta újra, de az ego a testőrök nem tudtak válaszolni. A legyek, különösen a mohó legyek, hogy lecsapott az élettelen testek, a két Indián, tartott a beszélgetés.


"Megölöm a hülyeséged miatt!" Shiva üvöltött magas hangon, amely elárulta, a harag, a félelem.


Azonban nem mer kijönni, hogy szembenézzen velem. Csend volt megint. Én guggolt le erősen, ahogy csak lehet, próbálom tartani a lábát a elzsibbadt. Miután több térd meghajlik, gyors egymásutánban, a vér kezdtek keringeni rendszeresen. Egyik kezével tolta félre a sűrű bokor.


Innen lehet látni a belső kert, a buja, gondozott. Mi hatott rám, egyszer volt, hogy ez a kert volt egy disszonáns nuona, így buja, termékeny a száraz terep, túl gazdag növények, virágok, hogy művelését egy ilyen száraz, poros síkságon. De igen, Shiva volt a pénz, rúpia, a dollárt, hogy rávegyék Haji a net. Az ego korlátlan erőforrások állnak rendelkezésére, az azt jelenti, hogy lehetővé tette, hogy megszerezzék a hatalmat, számos kapcsolatok a megfelelő körökben. Kíváncsi voltam, mennyit ad Dass tartani a fejét az Indiai biztonsági szolgálat a zsebében. Vagy talán Dass volt egy másik fanatikus, aki vakon hitt a Shiva álmait a dicsőség, a golden age of India, a hatalmas Mori, illetve Gupta civilizáció.


Amit a motivációja, a veszély, hogy a világ maradt. De nem olyan veszélyes, alattomos, mint Shiva magát. Összeszorítottam a vastag ágak a fedezeti, remélve, hogy nem susogó vagy nyikorgó elárulja a jelenlétét.


"Carter?" Egy hang kiáltott több, mint egy csipetnyi gúny benne. Volt egy elváltoztatott hang, amely átvette drámai méreteket öltött. "Ez te vagy, a másik?" Jöttél meglátogatni?


Hideg volt, ellenőrzött újra. Nem volt kedvem a beszélgetés, vagy ego szójátékok. Jobban szerettem volna véget a vita, hogy egy élesebb megjegyzés. De nem láttam. Megállt, aztán tolta félre az ágakat, tartja a szemét az úton volt, sietve felmászott... úgy tűnt, vasárnap ezelőtt, nem az óra.


Mi, egy szabó!...


Pislogott, s úgy nézett ki, újra meggyőzni magát, hogy ez csak egy trükk, egy optikai csalódás. De nem, a szemem nem csal engem. Volt, Shiva, de ő nem úgy néz ki, mint az a személy, úgy gondoltuk, semmi nem volt nen körül, amit én elképzeltem. Ő teljesen más, mint mi, az egyetlen ember, akit valaha láttam életemben.


Ahelyett, hogy a jobb kéz, az elejétől a tenyér... vagy ahol az ujjak általában található, a férfi viselt rozsdamentes acél protézis... a vállam. Nem volt jobb kezét, de Reeva ördögi ravasz bácsi nem viselt meg minket, hétköznapi protézis, mi, hétköznapi tárgyak, minket fa vagy műanyag kézzel. Nem, uram.


Acél kobra csatolt a vállán volt, oda-vissza mozgás a levegőben, a "kobra", hogy hasonlított egy élő hüllő minden módon, a fém fogak csöpög egy erős harag!


Azt mondani, hogy fantasztikus volt, pedig hihetetlen volt, egy enyhe kifejezés. Folyton villogó, de ez nem káprázat, vagy egy hallucináció. Ez volt az, amit a p/, szörnyű, rémisztő, hogy mi az o/! Az acél kobra anatómiai részletek volt pontos, a legapróbb részlet: egy ék alakú fej, kapucnival, nyitó-záró cápa. A fogak voltak, kétségtelenül az injekciós fecskendő, képes intravénás halálos hüllő harag be az áldozat vére.


A tekintete változott a különös, fenyegető eszköz, hogy Shiva arcát. Egy hideg, szögletes, hüllő arcát. Volt, keskeny, fekete szemek, vastag, bozontos szemöldökét. Volt, középmagas, egy sovány, szikár testét, hogy exuded a szellem démoni rosszindulat.


Nem volt egy átlagos ellenfél, de egy emberi lény, mint a legtöbb ellenséget, összegyűjtött egy banda... az emberek, mint Karak, a ravasz Vérfarkas, vagy a megtestesült démon, ki hívta magát, hogy " Mr Júdás."


Mint ha az acél kobra nem volt elég, mint egy védekező fegyver (valamint, ha szükséges, mint egy támadó fegyver), Shiva jó kézi egy .45-ös kaliberű pisztoly, a világhírű Amerikai Colt. Shiva intett a fegyvert oda-vissza, vár bármilyen mozgás vagy hang, hogy felfedhetné a helyen, a sövény.


Kiáltotta. "Őszintén Szólva, Carter! "Nem lövök. Beszélnünk kell, beszéljétek meg... Még a beszélgetés Úr Dass ma nem lesz vége, egyébként. S ha már itt tartunk, mondd el, mit csináltál, hogy az unokahúgom, szép Kisasszony Singh." Nem találom ezt az aranyos lányt.


Nem válaszoltam.


Ahelyett, hogy felemelte a beretta amelyek arra irányultak, hogy a Shiva mellkasán. Lassan, ő húzta meg a ravaszt, azt gondolta magában, hogy a rémálom lesz a vége. A férfi állt ki teljesen, pedig én nem is kívánhattam volna egy könnyebb célpont: tény, hogy a fény streaming a della sviatum mögötte minden nap teljesen megvilágított a karcsú alak.


De ahelyett, hogy neki esik térdre, ahelyett, hogy hallotta ego utolsó tompa kiáltás, vagy látni vonaglik a fájdalomtól, az övé volt döbbenve, amikor látta, hogy a pápaszemes Beretta lepattan a mellkasát. Akkor a gawk beleesett egy ősi kő szobor a kert közepén.


"Szóval te vagy ott! Az Indiai-vigyorgott, majd meghúzta a ravaszt, a pisztoly, a tüzelést a halálos golyó pár centire a fejét.


A ösztönösen összegörnyedt, még mindig nem hisz a szemének. A gawk visszapattant a mellkasát, de nem volt jele, hogy Shiva viselt golyóálló fűző alatt a fehér inge . Valóban, az ego lehetett látni a meztelen mellkas alatt a pólóját, a vázlat, a mellkas izmai. Minden tisztán látható, hogy a hitetlen szemekkel.


Hacsak nem acél is, hogy a következtetésre jutott. De ez lehetetlen volt. Egy ember, nem egy robot... vagy nem?


Nem, persze, hogy nem, de nem tagadja, amit láttam, nem volt tagadni, hogy Shiva úgy tűnt, hogy felruházva természetfeletti erőkkel. Guo célja, másodszor, majd meghúzta a ravaszt. Az övé volt a célja, hogy az Indiai a fejét, de ugyanabban a pillanatban, hogy húzódni, de a gawk beragadt az ajtó, ajtófélfa, szűken eltűnt a jel.


Annyira sebezhető volt, vagy legalább volt sebezhető egyes részein a testét. Mivel nem tudtam, hogy hány fordulóban volt, hogy nem kell várni, Shiva, hogy jöjjön ki körül a kastélyt. Egy gyors mozdulattal, annak ellenére, hogy a sérült láb, lökte el a vastag sövény kezdett, hogy repüljön át a kert. Őt, tudta, hogy az ego fegyvert, ki minden pillanatban. Ez olyan hang volt, nem akarta hallani, de kockáztatta azért imádkozik, hogy a férfi maradjon a háttérben, amíg elérte az oldalsó homlokzat, a villa.


"Ön keres valakit?"


Megfordult, majd meghúzta a ravaszt, ugyanabban az időben. De a Beretta néma volt: a bolt üres volt. Egy kattintás, de ez van. Kidobták egy revolver a Shiva sodrott, vigyorgó arcát. Egy kobra alakú fém kar lőtt. A Beretta visszapattant a kart, majd a földre esett.


"Ne mozdulj, Carter. Előrelépés, " Shiva elrendelte. Megtartotta a colt mutatott egyenesen a mellkasomban, nem akartam, hogy a külön magam, hogy anatómiai a testem része... legalább annyira nem idő előtt.


"Mit vársz, Shiva?" Miért nem lövöd le, úgyhogy ezt?


"Látni meghalni szenvedés nélkül egy nyomorult halál, kedves egymást?" Nem, attól tartok, hogy ez nem az én stílusom. Végtére is, a szép kígyó még mindig éhes, annak ellenére, hogy a bőséges edu köszönöm, hogy fiatal Nirad. Azt hiszem, a fiú inkább hasznos, mint egy pincér. De azt akarom, Kobra, hogy egy egységes, kompakt szervezet. Mivel Nirad bátyja már bent volt a szolgáltatás, nem láttam okát, nem felvenni a fiú is. Sajnos, nem hiszem, hogy vége a karrierjének. A szörny kattintott a nyelvét szemrehányóan, kezében a fegyvert szegezett rám, hogy verem a dollár.


Mögöttem, az övé, hallottam, hogy valaki mozog óvatosan. Elfordította a fejét, s látta, hogy az ábra a Szikh, hogy sebesült ma, a felvétel egy EMU a jobb láb előtt a Agra posta. "Ó, te, Krisna! Shiva-kiáltott fel boldogan. Akkor ő rám nézett, egy szemhunyásnyit sem. "Azt hiszem, két tudom, még egyet, még egyet.


"Volt szerencsém találkozni ma megint, hogy" én motyogta.


"Már. Emlékszem, Krishna mondja a részleteket a találkozót. De mi van, nem tudom, Carter, az volt, hogy Jómagad az Nirad bátyja. Ő volt a neve után a Hindu szerelem istene, bár úgy nevelték, mint egy jámbor Szikh. De ez most nem számít — Shiva vágva. "Elég annyit mondani, hogy Krishna egy bizonyos gyűlölet, kedves Carter, főleg, hogy ő fedezte fel, hogy te magad vagy a felelős a tragikus halála után a testvére ego.


"Ha Nirada nem ölte volna meg neki, hogy ő ölt volna meg engem," - mondtam. "Nagyon jól tudod, Shiva. Ez a dzsungel törvénye, a túlélés a legalkalmasabb.


"Ami azt illeti," az Indiai-kuncogott. — De, nagyon sajnálom, hogy mondjam, nem te vagy a legerősebb többé, Carter.


Jómagad nem szólt egy szót sem. Szeretett volna észre, a domború Nunchaku a zsebében. De egy pisztolyt szegezve a mellkas, a másik a hátam mögött, nem foglalkozott azzal, hogy egy rossz mozdulat, vagy mindkettő húzza meg a ravaszt. Szóval ott álltam, próbáltam nem túl sok stressz a sérült lábát.


"Nem válaszoltál a dugóhúzó kérdés még, Carter," Shiva folytatódott. "Nem mondtad el nekem, hogy mi történt a csinos unokahúgát."..


"Meghalt.


Felemelte a szemöldökét, mint ego fenyegető, fekete szeme megvillant. "Meghalt?"


"Meghalt", hazudtam. "Gurnek ölte meg, mielőtt ego tudta megállítani. Azonnal meghalt, ha ez vigasztal.


"Egyáltalán nem," Shiva-válaszolt gúnyos nevetés. "Mindig is egy hazug, önelégült kurva gyerekkora óta. De hiányozni fog neki, főleg, azért, amit tett a férfiak, mit találtak olyan vicces óta lakott velem...


"Szóval ő volt a fogoly, úgy érted.


"Ahogy szeretné, nem számít. Kivéve szegény apám... az én szeretett testvérem fog szenvedni mélyen a veszteség az ő kedves lányát.


Minden másodperc volt kezdik felismerni, hogy milyen könnyű volt, hogy utálom ezt az embert. Volt egy perverz, egy szörnyeteg, egy elme, mint egy elefánté, zseniális, de sodrott, őrült. A férfi megnyalta az ajkait, majd adott egy szadista, gúnyos mosoly.


"Én egy nagyon szórakoztató, Carter," mondta egy kuncogást. - Mint látni fogjuk, a kis időt töltünk együtt, jó móka lesz!


"Mondd meg nekem egy dolgot, Shiva, csak a rend kedvéért," szakítottam félbe, felemeltem a hangom, remélve, hogy Reeva hallja meg, ha lemaradt az első sorokban a párbeszéd. "Hol van Reeva apja?" Egy lány, a neve I. azt mondta róla... akarod tudni? Hé, én nem bízok benne...


Shiva sodrott pszichológia működött olyan jól, mint reméltem.


"Bolond voltál, hogy kétlem, hogy az unokahúgom," mondta az Indián. "A bátyám biztonságban, csak pár lépésre található. Ha jól emlékszem őt helyesen, ment a vágóhídra ugyanazon a napon. Ahol kezdődött a zűrzavar, teszem hozzá.


"Hol van ő?"


"Mi, Carter?" A bátyám nincs abban a helyzetben, hogy kárt okoznak a ház körül, a hangja, meg minden; hogy pontos legyek, ő nincs abban a helyzetben, hogy kárt okoznak a ház körül a víz a területen. Ő örömmel vette, élvezi a hatalom tartott a kezében.


Ő pedig ott állt, nem tudta, hogy egy lépés, hogy fordított a helyzet. Volt két fegyvert szegeznek rá, elöl, hátul, készen arra, hogy belőle egy darab Svájci sajtot, másodpercek alatt. Nem a legjobb idő a kedvenc mutatványokat, főleg, hogy Krisna, aki nagyon lelkes volt, hogy lőjön le, hogy megbosszulja a bátyja halálát.


De hirtelen esetlenül rövidre ego álmok egy oldal. A lövés irányában a fedezeti ahol Reeva rejtőzik. A lány egy tökéletes gól. Kiugrott, ahogy a Shiva fegyvert, rám nézett, Krishna sarkából a szeme: egy vörös folt jelent meg a szeme előtt a fehér ing. Ment le, mint egy napló, a hatása egy golyó kopog ego vissza, szemben a nyitott ajtó az oldalsó homlokzat, a villa.


Reméltem, hogy abban a pillanatban, hogy kérjen engedélyt, hogy végre Shiva. Ő ugrott előre, feltűnő a kezében a fegyvert, hogy erő ego, hogy engedje el a fegyvert. Kirúgta csak, mint egy kobra alakú acél kéz jött le a vállamon.


A fogak, csöpög a halálos méreg, két centire a nyakát. Ütöttem, az Indiai, az állkapocs, elkerülve az ego, a mellkas, mivel én még mindig nem értem, hogy mi volt rajta a kabát alatt," nem akarom, hogy törd össze a kezét egy acél lemez.


"Nem tudsz nyerni, Carter! Soha! A férfi felszisszent, mint az ego becsapta a tenyerében a dekoltázs között a nyakát, vállát. A csapás dolgozott; a férfi, meglazította a markolat egy pillanatra, majd a fegyvert a földre esett.


Volt dobta félre által ego, s a fegyvert repült át a kavicsos úton. "Szóval kvittek vagyunk", azt mondta, hogy egy lépést hátra. Én teszem a kezem, egy perc múlva pedig felvette az izével.


Shiva szűkült a szeme, amíg olyanok voltak, mint két vékony résen, az arcát több, hüllő, mint valaha. Nem hiszem, hogy tudta, mi az a "izével" volt, de az biztos, hogy megértette, hogy nem voltak ártatlan fegyver. Hátrált az ajtóig, átlépve Jómagad holttestét... ugyanabban a pillanatban, a lövés hallatszott újra. De ezúttal Reeva célja nem volt annyira pontos, s szájtátva, szeme megakadt a por, meg kavics a bácsi lábát.


"Akkor a kurva életben van," a szörny azt mondta, " nem sokáig, Carter, biztosíthatom.


"Nem engedheti meg magának, hogy biztosítsák ellen baleset!" Mondtam ironikusan, tartja a távolságot, mert a kobra fogak. A csillogó fogak a fém rúd emlékeztetett Shiva különös őrület, a szadista módszerekkel.


"Nem akarok meghalni!" Ne lőj, Nick! Reeva hangja éles volt a pánik mögött a vastag sövény.


"Maradj ott; ne menj el! Hé-kiáltotta vissza neki.


Használnom kell a nuncsaku törni a szörny fejét, vagy megfojtani meg. De nem jutottam közelebb, legalábbis még nem.


"Biztos rájött, hogy a fogak a kobra... az Indiai nagyon fekete szeme villant, hogy a fém kezét egy pillanatra ...tele vannak halálos méreg, keverék körül alakult ki a mérget a négy kígyók. Próbálta húzni az időt, megállítani, a leírás, a sárkány. "Készült egy keverék zöld mamba mérge, pikkelyes vipera mérge, Ausztrál kígyó mérge, s a kedvenc hüllő okokból sejteni lehetett, nevezetesen a király kobra mérge. Minden együtt, Carter, azt a benyomást teszi, hogy a fiatal Nirad halála tűnik kegyes ajándékot, mint ha a fiú nem sérült meg. De tudod, hogy mennyire szenvedett, nem, Carter?


"Hol van az A Doboz, Shiva?" Megkérdeztem, figyelmen kívül hagyva a rövid beszédet, majd a sátáni vigyort, hogy hajlott az egója ajak. "Hajlandó vagyok, hogy egy üzletet, egy csere. Az élet a találmány Haji.


"Egy üzletet? mondta nevetve. "Csak viccelsz, Carter. Képzeld el, még elővigyázatosságból, elpusztítva minden Hadzsi jegyzetek jegyzetek, ha valaha is úgy döntött, hogy fuss! Nem, csak egy Doboz itt, az enyém, Carter. Senki más nem kapja.


"A jó fiúk Pekingben ad carte blanche-t, igaz?" Vagy csapd be magad, Shiva. Arról nem is beszélve, hogy csak vesztegeted az értékes időt.


Amennyire ő tudta, hogy az Indiai blöfföl. Talán az albán Hadji volt távol a villa abban a pillanatban, figyelembe véve az értékes találmány vele. Túl messzire ment, hogy lássa a településen Oroszországban csúfos kudarcot vallasz. Ezért azt a döntést. Amíg én tartsd elzárva a fém kobra karját, nem lehet megúszni.


Ő is egy lépést tett előre, Shiva tolatott. Félt, annak ellenére, hogy a szörnyű fegyver, ami úgy tűnt, hogy szerves része az ego, a test, az ego, a lény. Vigyorog, ő továbbra is húzza a lábát végig a kavicsos feljárón. Meghátrált újra, de ez az idő volt az övé, félreállt, s futott felém, azon igyekszik, hogy miután őt, mielőtt ő is manőver a kar a kegyelemdöfés.


A mozgalom szükséges idő kell kiszámítani, hogy a századik egy dolly második, az idő telt, hogy húzza a bőr vezeték körül a szörnyeteg nyakát, majd az idő telt, hogy kikerülje elkerülni, hogy megharapta a bőr alatti fogak. Ugyanabban az időben, hogy ő ugrott előre, azon töröm a gaur elrejteni körül Shiva torkát, acél kéz lendült le, vágja el a köldökzsinórt a fele. A "nunchaku" bottal ütni a fém rúd az elátkozott eszköz, de a fa csúszott át a sima felület.


A mérges foga jött, veszélyesen közel a nyakam. Shiva lökte eleje felé, engedd el, mi maradt a nunchaku (egy korábbi seprűnyél), majd megragadta az acél kobra mindkét kezével. A férfi lihegve, valamint a mesterséges kar jött fel előttem. Nem tudom, hogyan sikerült, de nem tudtam megkérdezni.


A könyök megérintette a férfi mellkasába. Az Indiai viselt, valami nehéz, de nem fém. Lehetett műanyag. Shiva tovább vigyor is küzdött, s ha olvas a gondolataimban, azt mondta, " Nagyon könnyű, golyóálló." Egy másik nagy találmánya a Haji. "Viselkedett, mint egy őrült, még a legreménytelenebb helyzetekben.


Volt olyan büszke, olyan magabiztos. Eközben a méreg-köpködés fogak nyalni, majd nyalogatni, jön a nyakam. A kezem természetfölötti erős, mint egy robot, míg az Indiai másik karját nem tudta legyőzni a fizikai erő. De túl erős volt neki, de keményen küzdött, hogy tartsa a csillogó fém fogak süllyed bele a nyakamba.


Volt, felvette az egyik minden törzs ment a támadás, ütés ego az ágyék. Shiva egy nyögés, mint ő összegörnyedt, s ugyanakkor ő vezette, fogat-mint az injekciós tűt be ego hús, be ego vékony, izmos nyakát.


Az első kifejezés, csodálkozva, majd a zászló engedélyt, hogy végre követte egy kifejezés, horror, hogy torz az ego funkciók.


Nem húzta vissza úgy, hogy az acél kezem, nem ütsz meg első vagy a második, majd megálltam, figyeltem, Shiva zihál, próbál lélegezni. Sértéseket kezdődött, hogy befolyásolja a légzési központ, furcsa véres foltok jelentek meg a bőrön. Sötét vörös foltok gyorsan megjelent a bőr - belső vérzés.


- Egy autó... Carter ... Ann... az ellenszert... ő felnyögött, próbálja mozgatni a lábait, hogy ő is belép a villa újra, biztos, hogy a laborba. De az ego lábai már megbénult.


Shiva a földre esett, vonagló egy erőszakos görcsös remegés rázta meg az egész ego, test.


Reeva jelent meg az oldalamon.


De nem tűnt el, vagy elássuk a fejét a mellkasomba. Ült ott, hidegrázás, nézi a nagybátyja meghal, nem fenyeget, hogy bámulni a vonagló alak fordult még mindig hideg, a halállal.


Mert ez a halál volt, aki volt, amivel ebben a műsorban, itt, ebben a kertben, hogy olyan helyre kerül, olyan termékeny, zöld, így a hely a száraz, a szegénység, a csupasz, poros India.


Volt egy kellemetlen halál. De ez a Shiva soha nem volt egy jó ember.


15


Nem mondhatom, hogy a végén minden jól végződött, ez egy gyönyörű csomag egy doboz kötve egy szalag, a fogadások, az ajtók, az Akadémián. Tény, hogy miután Shiva halál, csak egy matek szakos (már csak egy maradt) sikerült megszöknie a hálózaton keresztül egy szervezet, amely az úgynevezett magát Kobra.


"Sólyom azt mondta, hogy tudta, hogy megbízható forrásból származó, hogy Haji átkelt az Indiai határ eltűnik a határtalan területén Kína. Ezt követően semmi mást nem ismert volt arról, hogy az albán tudós. De nem voltam olyan naiv, hogy elhiggyem, hogy előbb vagy utóbb, a nem túl távoli jövőben, nem találkozunk egy ego, az út mentén.


Mint Shiva, először Hadzsi volt még egy rejtély, egy ismeretlen fenyegetés, melynek tudományos találékonyság volt, valószínűleg már kihasználják az ember, aki kimondta, Peking.


Mindegy, ez nem az én dolgom... legalábbis még nem.


Tíz nappal ezelőtt, nem volt más dolgom, nevezetesen ölni Shiva megszerezni a doboz. Shiva halott volt. A doboz, hogy Reeva volt megtalálható a biztonságos az őrült villa volt már a kezünkben van. Aztán elment Agra, hogy vegye fel a dolgokat, Új-Delhi, figyelembe Reeva vele. S ebben a pillanatban, Shiva unokahúga, mellettem fekszik egy nagy szőnyeg, az arany homok, egy kis strand mentén a Malachar parton. Egy tíz perces sétával elérhető a festői Panaji, miután elfoglalták a portugál. Voltunk a Goa ' a jól megérdemelt vakáció.


Reeva volt ott kuporgott mellettem, motyogott álmában, a karcsú, izmos teste illatos, fényvédő. A lágy, ritmikus hang a hullámok ostromolják a partot éreztem, mélyen álmos, egy csodálatos érzés. Nem fenyegette többé, nem kell futni, nem is éreztem kétségbeesett. Már nem harcoltam az életemért, vagy szembe helyzetekben, hogy sok esetben úgy tűnt, egyértelműen ellenem, de szinte sosem kedvelt engem.


De már akkor is nagyon kevés ebben az esetben lehetőség. Ennyi idő volt, Shiva, aki olyan helyzeteket teremtett, diktálta a szabályokat a játék. A végén ő volt a vesztes, amely, véleményem szerint, soha nem gondolta, hogy lehetséges. Még egy szállítmány gyógyszerek érdemes tíz millió soha nem jutott el a célállomásra, köszönhetően a gyors beavatkozás az Indiai kormány.


A helikopter szállító heroin körül Kína röviden repült az Indiai légierő gépek abban a pillanatban, amint átlépte a határt, s útban volt, hogy az eget, India.


Két nappal később, a miniszter öngyilkosságot követett el: a halál jelezte, hogy volt kapcsolata a Kobra szervezet. Pedig Puran Dass, egy egykori Indián hírszerző tiszt, az a Törvény keze végül bizonyította hatékonyságát.


Dass börtönben volt Új-Delhiben várja a tárgyalást. Emu volna sokat mondani, a bírók, főleg, hogy a kormány megígérte, Gmu tartózkodás a halálos ítéletet, ha beleegyezik, hogy felfedje mindent, amit tudott a Kobra műveletek.


Az, ahogy az ego ismerte, nem volt kétséges, hogy Dass lenne egy együttműködő tanú, elmondja kormányzati tisztviselők mindent tudni akartak, vagy talán még többet.


Így, a jelenlegi helyzetben, a hiányosságok voltak kitöltve. Kivéve a Hadzsi, sikerült befejezni a feladatot, Hawke nyilvánvaló, hogy megelégedésére. Még csak nem is elfelejtette az ígéretét, hogy Reeva. Megtaláltuk az apja egy titkos helyen, vissza a vágóhídra.


Most a szegény ember volt, elismerte, hogy egy privát szobában a legjobb kórház Új-Delhiben, ahol az orvosok, a nővérek pedig mindent megtettem a helyreállítási minden alkalommal, este. Így tartotta a szavát, hogy Reva, valamint AX.


"Egy hónap" Sólyom azt mondta, egy tört nagylelkűség, most, hogy befejezte a küldetést egy kis siker.


A seb a lábamon kezdett gyógyítani, de minden alkalommal, amikor nem lesz jobb. Volt egy olyan érzésem, hogy a főnököm felhív vissza néhány héten belül, hogy egy új küldetés a hátamon... amit nem tudtam visszautasítani.


Ezek a gondolatok rajzottak a fejemben, ahogy feküdtem a parton sütkérezni a napon.


Elérte ki csomagolva a karját a vállára, rajz neki. De valaki megbökött a bordák...


Az álmosság eltűnt, ő pedig azonnal a lábán. Reeva nevetésben tört ki, ahogy mindketten fordult szembe egy szakállas ember, aki meghatározott egy nagy fonott kosár, a homok. "Azt kérdezem kicsit, uram," mondta a férfi széles mosollyal. "Csak húsz rúpiát megmutatom, hogyan varázsolja el a kígyók.".. Nagyon mérgező, sahib... kobrák!


Adtam nekik húsz rúpiát, anélkül, hogy egy szót sem.


Húsz rúpiát mondod, hogy "nem" jár, mint egy kígyóbűvölő, de a kiváltság nem látni, a kobra előtted, még akkor is, ha megszelídíteni.


"Tudod, hogy imádom a műsort," Reeva mondta egy kuncogást.


"Nem annyira, mint én téged," mondtam, átölelve őt újra.


A fenti sirályok szárnyalt a felhőtlen égen. Szerencsére ők nem keselyűk, gondoltam. Akkor a keselyűk meg a sárkány elfelejtettem, még Indiába is.


Nem volt Reeva, de több volt, mint elég ahhoz, hogy tartsa az elméjét.


szál.


Nick Carter


A férfi, aki eladta a halál


Nick Carter


A férfi, aki eladta a halál


fordította Lev Shklovsky a memória elveszett fiát Anton


Eredeti neve: Az Ember, Aki Eladta a Halál


Prológus


Hxiang Shu Zhang várt. Egyedül a sarki éjszaka. Ő guggolt a holdfényes hóban, mint egy sárkány, támadásra készen. Ego orrába szállt meg puffasztott ki a felhők a gőz. Ego szeme villant őrülten át a saját útját.


A fehér álcázás esőkabát is tett, hogy megvédje a szálkás test a durva szél a fagypont alatti hőmérséklet. Mögötte, az ego-halott szánhúzó kutya feküdt széttárt lábú a folyton változó hó. Az ego a szán összezúzta az üvöltő düh a kutyák haláltusája. Harag, Hsiang tudta, hogy most. Lassan ható sérelmek. Nem baj, gondolta. Hsiang nem gondolni a menekülés többé. Már nem hittem, hogy a túlélésről. Csak annyit tudott gondolni, csak a halál meg a fegyvert, hogy a csípője, hogy meg kellett volna ölnie ego.


Száz mérföldre keletre, messze, egy kísérteties táj, a romok az ego egy élet munkáját még smouldered. Egy éles kiáltás a vadállati düh tört ki Ego körül torkát a memória, minden évben volt bele, de az ego brutális, hirtelen pusztítás. Az ego a laborból. Egy pillanatra, belehalt a gondolat, hogy eredetileg szánták. Egy pillanatra azt képzeltem, hogy a pusztítás kell okozott.


Elképzelte, hogy hatalmas területeken Amerikai búza, satnya pedig rohad a forró napon, festett és büdös a halálos gomba az ego labor. Látta, hogy az orosz hivatalnokok voltak kétségbeesett új mennyiségű gabona, az éhező lakosság, amely nem találták sehol. Ő mosolygott, öntudatlanul.


De csak egy másodperc töredéke alatt. A szél tépte a mosoly ego ajka, emlékeztetve rá, ahol már pedig, aki megváltoztatta az ego sorsa. Nem lesz tisztelgés Hshang Sjo Jan. Nem sikerült. Az ego a vezetők boldogtalan lenne róla.


De ő nem jön vissza, nézz szembe velük. Hsiang tudta, hogy meg fog halni itt, a hó, a pusztában, a végtelen éjszaka. De mielőtt ízleli meg a halált, hogy eleget tesz a szomjúság az gyilkosság: a halál, ez a Amerikai.


Hsiang biztos volt benne, hogy egy magas Amerikai hamarosan eljön, mert ez az Amerikai egy megbízható ember. Ő gondosan megölte Sung, Jiang, az autodidakta gyilkosok. Majd, miután megölte a két őr, ő mindent megtett, hogy a növény gyújtó bombák. A pusztítás a labor teljes volt.


Az Amerikai ütött, míg Hshang aludt. Ő ébresztette a múlt tompa robbanások láttam, lángok lövés körül az ajtókat, ablakokat.


Szaladt a szánkó kutyák elől menekülve egy nagyon távoli alakja, az Amerikai, hogy az Eszkimók suttogott a déli település korábban ezen a héten.


Amikor a kutyák meghalt úton, Hsiang rájöttem, hogy az Amerikai volt az elővigyázatosság. Nem hagyom, hogy Hsiang, szóval egyértelmű volt, hogy az Amerikai nem volt az a típus, semmit sem a véletlenre bízni. Fog jönni, hogy győződjön meg arról, hogy Hsiang halott .


Hsiang remegett a dühtől. "Meghalni, Amerikai," suttogta, hogy az éjszaka. "Először meghalni."


Egy óra, kettő. Ő guggolt le, melegedett a gyűlölet. Végül, gyenge a felkelő szél, az ugató kutyák.


Hsiang gyorsan kivette a jobb kéz körül a kesztyűt a báránybőr ragadt a parkoló száját. Az ujjai szigorodtak körül az automata pisztoly. A Kínai tudom, hogy az ego, mint egy Típus, 54, ih példányát az orosz 7,62 mm-es TT M 1933 Tokarev . Hsiang lassan telt, a pisztoly a zsebében hozott nyolc Mauser töltény minden, elég nehéz, hogy menjen át a lábát, a fenyő, a Odin szobában. Aztán leült a hasán a hó, nyitott között az ego-összetört szánkó pálya, valamint kémlelte végig a napellenzőt a fegyvert.


Nem lesz nehéz lövés, a holdfényben. Egy jól meghatározott cél közeledik a kandi szem előtt. Hsiang, tedd el a fegyvert egy perc, onnan a fehér sapkás fejét, s vált szinte láthatatlan a hóban. Aztán elkezdte a számolást. Egy Amerikai volna jó kutya, az a fajta, ami élő, hogy harminc-öt. De el kellett fogadnom a fáradtság figyelembe: huszonöt órát. Két másfél perc kilométerenként. Négy száz méter percenként. A hét méter másodpercenként.


Amikor meghallotta a hangot újra, ez lett világosabb. Által szúrják fel a füle, ő lehet megkülönböztetni a hangokat, más kutyákkal. Egy pillanattal később a szánkó zörgött.


Hsjan elővette a fegyverét. Nem látta a szán, amíg nem volt száz méterre. Futott ki a blizzard, kutyák rohannak, rázós halom takarót borított kellékek fut a hossza a szán, majd egy magas, sötét alak kihajolva körül a hátsó futók, imbolygott át a kísérteties táj.


Hsiang jelezni lassan tíz, majd tüzet nyitott. Átnéztem a napellenzőt a sötét alak mögött állt a töltés kutyák, Hsiang láttam egy kis szőrcsomó, talán egy koponya, illetve a haj, hogy a füstölt egy pillanatra a holdfényben, mielőtt összeesett a hóban. De az mozdulatlan vezető, az ugató kutyák továbbra is fut.


Hsiang lőtt, újra meg újra. Aztán megint. A kutyákat a szán, a férfi továbbra is dübörgés, fenyegető, magasan az ego napellenző. Ő nem hiányzik most. Hsiang van mutatóujját meghúzni a ravaszt újra. A fegyver zörgött.


Ego látómező tele volt vad kutya szemét, a nyelvük lóg a nyáladzó száját, paws csiszolás keresztül a hóvihar, mint a dugattyúk egy menekülő gépet. Hsjan letérdelt, majd lőtt, megint a szakadék maga az ábrán a sötét parque. Akkor vetette magát az útból, hogy a száguldó szán.


Közelről, mint a szánkó telt el, mimmo, Hshang látta, hogy az alak nem volt arca. A park üres volt. Töltötte a drága lőszert a madárijesztő. A következő pillanatban látta, hogy a tömeg a szánon felemelni, mint egy repülő ábra fölszállott körül a rejtekhely a takaró alatt.


A vékony penge megcsillant a holdfényben.


Hsiang meglendítette a fegyvert fel, mint a test üsd meg, küld neki burjánzó a hátán a hóban. Egy erős kéz ragadta Ego csuklóját, majd zúzott a csont.


Gyengén, Hsiang megpróbálta emelni a fegyvert újra.


'Ki vagy te?'üvöltött. "Ki vagy te, aki megöli olyan jól? A stiletto villant le.


Az elmúlt röpke pillanat az életében, Hsiang hallotta két dolgot.


Ego vér csöpög a hó.


A neve: "Nick Carter."


Nick Carter


A férfi, aki eladta a halál


Név eredeti: Az Ember, Aki Eladta a Halál


Prológus


Xiang Shuyang várt. Egyedül a sarki éjszaka. Ő kuporgott a holdfényes hó, mint egy sárkány, hogy megtámadják. Ego orra remegett, majd szívják ki a felhők a gőz. Az ego szeme bámult értetlenül az ego saját útját.


A fehér álcázás köntöst is tett, hogy megvédje a szálkás test a zord szél, fagypont alatti hőmérsékleten. Mögötte, az ego-halott szánhúzó kutya feküdt ki a folyton változó hó. Sani egója összezúzta az üvöltő düh a kutyák. Harag, Xiang tudta, hogy most. Lassan ható harag. Nem baj, gondolta. Xiang már nem hittem az elmenekülésre. Már nem hittem, hogy a túlélésről. Csak annyit tudott gondolni, csak a halál meg a fegyvert, hogy a csípője, hogy meg kellett volna ölnie ego.


Száz mérföldre keletre, messze, a bozót, a szellemek, a romok, az ego, az élet ügyek még mindig smouldered. Egy éles kiáltás a vadállati düh tört ki ego körül torkát, a memória, az évek alatt, ő rakta bele, hogy kegyetlen, hirtelen pusztítás. Az ego a laborból. Egy pillanatig azon töprengett, hogy mi volt a célja. Egy pillanatra azt képzeltem, hogy a pusztítást okozhat.


Elképzelte, hogy hatalmas területeken Amerikai búza, satnya növekedés, illetve rothadó az égető nap alatt, maszatos, valamint bűzlik a halálos gomba az ego labor. Látta, hogy az orosz hivatalnokok nagy szükség van új gabona készlet az éhes népesség, amely nem találták sehol. Ő mosolygott, öntudatlanul.


De mindez távol volt csak Dolly másodperc. A szél vágott a mosoly ego ajka, emlékeztetve rá, hogy hol járt, s aki megváltozott a sorsa. Nem lesz Xiang Shu-díj a január. Nem sikerült. Az ego a vezetők boldogtalan lenne róla.


De nem akart szembenézni velük. Hsiang tudta, hogy meg fog halni itt, a hó, a pusztában, a végtelen éjszaka. De mielőtt ízleli meg a halált, hogy eleget tesz a szomjúság az gyilkosság: öld meg ez a Amerikai.


Xiang biztos volt benne, hogy egy magas Amerikai érkezik hamarosan, mert ez az Amerikai volt pedáns ember. Ő szépen megölte Sung, Jiang, az autodidakta gyilkosok. Majd, miután megölte a két őr, ő mindent megtett, hogy a növény gyújtó bombák. A labor teljesen elpusztult.


Az Amerikai ütött, míg Xiang aludt. Ego ébredt az utolsó tompa robbanások, s látta, hogy a lángok kitörő körül az ajtókat, ablakokat.


Futott, hogy a szán, a kutyák elől menekülve egy másik távoli alakja, az Amerikai, hogy az Eszkimók suttogott a déli település korábban ezen a héten.


Amikor a kutyák meghalt úton, Xiang tudta, hogy az Amerikai volt az elővigyázatosság. Nem hagyom, hogy Xiang menekülés, így egyértelmű volt, hogy az Amerikai nem volt egy ember, aki semmit sem a véletlenre bízni. Ő jön létre Xiang halála.


Xiang megborzongott a harag. "Dögölj meg, te átkozott Amerikai," suttogta, hogy az éjszaka. "Először meghalni."


Egy óra, kettő. Ő guggolt le, sütkérezik a gyűlölet. Végül a kutyák, ugatni kezdett halványan a felkelő szélben.


Xiang gyorsan kihúzta a jobb keze körül a báránybőr mitt pedig itt a zsebében dublett. Az ujjai szigorodtak körül az automata pisztoly. A Kínai tudom, hogy az ego, mint az a Típus, 54, ih példányát az orosz 7,62 mm-es TT M 1933 Tokarev. Xiang lassan rajzolt egy pisztoly a zsebében tudnék egy nyolc Mauser töltény, nehéz ahhoz, hogy behatoljon a lábát a fenyő. Aztán elsüllyedt hasa be a hó között az ego-összetört szán zeneszámokat, majd belenézett a napellenző a fegyvert.


Ez nem lesz nehéz a holdfényben. Egy jól meghatározott cél közeledik hozzá frank szemét. Hsiang, tedd el a fegyvert a zsebében, leeresztette a fejét egy fehér sapkát, s ott állt szinte láthatatlan a hóban. Aztán elkezdte a számolást. Az Amerikai lesz jó kutyák, amelynek sebessége elérheti a harminc-öt kilométer per óra. De a fáradtság volt valami, amivel számolni kell: huszonöt órát. Például, két és fél perc kilométerenként. Négy száz méter percenként. A hét méter másodpercenként.


Amikor meghallotta a hangot újra, ez lett világosabb. Amikor magánál volt, tudott megkülönböztetni a hangokat, más kutyákkal. Egy pillanattal később a szánkó zörgött.


Hsiang elővette a pisztolyt. Nem látta a szán, amíg száz méterre. Ő rohantál ki a havas csapda: a kutyák voltak verseny, rázós halom takarót borított kellékek feszített a teljes hossza a szán, majd egy magas, sötét alak kiálló hátulról a szán megingott át a kísérteties táj.


Xiang lassan számoltam tízig, majd tüzet nyitott. Átnéztem a napellenzőt a sötét alak feje mögött a töltés kutyák, Xiang láttam egy kis zsemle, esetleg fej, haj, röviden megjelennek a holdfényben, még mielőtt beleugrik a hó. De az mozdulatlan vezető, az ugató kutya tovább.


Xiang lőtt, újra meg újra. Aztán megint. A kutyákat a szán, a férfi továbbra is, hogy a zaj, fenyegető át Ego csapda. Ő nem hiányzik most. Xiang mutatóujja köré a ravaszt újra. A fegyver mennydörgött újra.


Ego látómező tele volt a vad szeme kutyák, nyelvük kilógott a nyáladzó száját, paws csiszolás a blizzard-mint a hó, mint a dugattyúk egy menekülő gépet. Xiang rose térdre, majd lőtt, újra át a szakadékot neki a sötét köpenyes alak. Akkor vetette magát, ki az utat a száguldó szán.


Közelről, mint a szánkó telt el, Xiang látta, hogy az alak nem volt arca. A park üres volt. Töltötte a drága lőszert a madárijesztő. A következő dolog, tudta, hogy a tömeg a szán emelte, mint valami repült körül a menedék, a takarót.


A vékony penge megcsillant a holdfényben.


Hsiang meglendítette a fegyvert, mint a stiletto üsd meg, küld ego burjánzó a hátán a hóban. Egy erős kéz ragadta Ego csuklóját, majd zúzott a csont.


Hsiang megpróbálta emelni a fegyvert újra.


Felsikoltott. 'Ki vagy te?"Ki vagy te, aki megöli olyan jól?" villant a stiletto.


Az elmúlt röpke pillanat az életében, Xiang hallottam, hogy két dolgot.


Mint a vér csöpög a hó.


A neve: "Nick Carter."


1. fejezet


— Teljesen biztos vagy benne, Hsiang halott, Nick?"


Vannak esetek, amikor David Hawke " bosszantó tud lenni, de ez egy olyan pillanat volt. Ül a központja Washingtonban, míg az ego-gyűrött tweed öltönyt bűzlött az ego büdös olcsó szivart, Sólyom szerepelt a saját termelés "A Tökéletes Bürokrata."


Egy barna mappát "Carter-Hsiang" került átlósan előtte, majd Sólyom húzta a fenekét a cigaretta volt a legjobb, hogy győződjön meg róla, nem láttam semmit a tartalmát. Amellett, hogy a mappát, majd azt a szivart, ego fő mankó volt egy megpróbálom töltőtollat, amely továbbra is, írja a mappát, míg én a leírt események az Északi-sarkon.


Megnézte az óráját, s nézte a kék füstfelhő, hogy másnapos Hawke szürke fejét. "Hsiang meghalt a Rivne ötven-négy óra hét perc tizenhat másodperc," mondtam.


Hawke toll továbbra is a semmiből, a papír.


"A gmu kétszer szúrták a torkát egy stiletto. Az első seb sérült, a nyaki artéria, a második kinyitotta a légcső. A test még mindig ott van. Ha szeretnéd, hogy a tested, azt mondhatom, hogy nen kívül-belül.


"Most, most, Nick," Sólyom mondta. "Nem olyan ellenséges. Tudod, hogy a dolgok az emberek Washingtonban. Élünk a papírmunka. Hogyan tudnánk még igazolni magunkat? Ügynökök, mint te, Killmaster playboy-t, mind a szórakoztató, mind a kaland, az utazási. Ne kíméljen meg minket ez a pár nyomorult pillanatokat.


Sólyom adott egy mosoly a hossza egy ego cigi csikket. "Jól van," mondta. Köszönöm. Nem csak a saját nevében, valamint AH. Van néhány magas rangú kormányzati tisztviselők, akik szeretnék, hogy nagyra értékelem, amit tettél."


Ő készítette a megfelelő hangok hála.


"Hsiang dolgozott, mert minket nagyon komoly bajban van", mondta. "Majd neki, attól tartok, többet fogunk látni olyan, mint most." Amellett, hogy meglehetősen drága hobbi, háború vált nagyon ritka. Ez egy háború a régi módon, a hadsereg, a fegyvereket, a hatalmas pusztítás a nyílt terepen.


Hsiang volt egy új típusú katona: egy gazdasági harcos. Kevesebb példányban, több eszed van. Wen közelében-sebészeti ismeretek a világ gazdasága, az őrült vágy, hogy boncolgatni ih. Az eredmény ugyanaz marad: a pusztítás, a nemzetek, népek, megdönteni minden civilizált rendszerek által generált élet. De az a műveletek ára alacsonyabb, illetve a célok könnyű elrejteni."


Sólyom vett ki egy iso rta szivar, hajolt át az asztalon, s beszélt, nagyon lassan, nagyon tisztán, nagyon is tudatosan. "De a veszély nem kevesebb.


Intett a kezét az arca előtt, mintha törölni egy láthatatlan horror.


"Láttad, hogy a virágok az úton?" - kérdezte.


"Igen", mondtam.


"Washington sokat kínál a tavaszi," mondta.


Az övé, nézett rá élesen. Tudom, hogy az ego furcsa módon a lényegre, de nem volt nehéz gyanúsított ego próbál teher nekem valami irodai munkát. Ego kellett volna, hogy neki jobb.


"Olyan jó, mint Washington," mondta, " azt hiszem, jobb helyek is vannak."


A "nem", mondtam.


Sólyom nevetett. "Mit szólnál egy nyaralás, Nick?"


A szemöldöke felugrott a haja, de mielőtt Sólyom lehet élvezni a kis meglepetés volt csökkentette újra ih.


"Mi a vicc?"


Egy vicc? - mondta -, világítás másik a koszos szivart.


"Hallottad," mondtam.


Hawke játszik sértett ártatlanság. Egy nap majd fizetni, hogy valaki egy csomó pénzt, hogy egy másolatot az Oscar őket. — Miért nem hiszed el, Nick?" Van rá, hogy valaha is hazudtam?


Mindketten nevetni.


"Komolyan" - mondta. — Mit szólnál egy utat?" Ő hátradőlt a görgős szék, a szeme szkennelés a mennyezeten, mint egy térkép a világ.


"Egy jó meleg hely, ahol lehet megszabadulni a Sarkvidéki hideg" - mondta.


Vártam, de nem mondott semmit.


"Á, nem kell a francia Riviérán, például. Igen, hallottam már ezt a gyönyörű késő tavasszal, mielőtt a turisták állományban van. Egy olyan helyen, mint Szép. Nem volt elég információ. "Hallgass rám" - mondtam. "Beszélsz egy nyaralás, vagy egy munkát?"


Hawke ötlet, hogy egy őszinte válasz az volt, hogy egy új kérdés. — Tudod, ki ez a Szép most?"


"Mondd el," mondtam.


"Csak az egyik legjobb film a csillagok Amerikában."


Mondtam neki. 'Tényleg?'


"Igen, valóban," a Sólyom azt mondta, egy cápa -, mint a vigyor. "Úgy tűnik, egyedül is." Tegnap este ő volt ott egyedül , a Mediterrane-Palota, a játék, majd elveszíteni, rulett, de senki nem tudott megnyugtatni. Hawke megrázta a fejét, a "rosszban" az egészet. "Rendben," mondtam. "Annak adom fel. Ki ez?'


Ego szemeit kissé, mint azt válaszolta: "Nicole Cara."


"Nicole Tesz," - mondtam,"halt meg egy repülőgép-szerencsétlenségben, négy évvel ezelőtt."


'Tényleg? Sólyom azt mondta, elhelyezése a repülőjegyet, a szemközti székre.


2. fejezet


Ő egy igazi szörnyeteg.


Őt, ott állt, s bámult rá az ego üveg kalitka, nem sejtve semmit, de az ego a munka. Egy apró birdlike cél, ideges csillogó szemek mögött egy szemüveg ült egy hosszú csőr orrát. Ego csontos teste megrándult az ideges feszültséget, mint ha folyton menekülni, amikor megijedt. A nikotin ujjak tükrözött át a fényképeket, az ego a hamu borított asztal. Egyedül a kis szobában, a jó kilátás, a iratszekrények, amely ott állt, mint impozáns sor a sírkövek egy zsúfolt temető érezte magát elemében. Hubert Wicklow, egy bhakta a tények, a kapus az emlékek hordozója elfelejtett adatok. A Birodalom Egója volt, a poros archívum egyetlen Nemzeti hírügynökség.


A fénysugarak, hogy a szűrőn keresztül a szennyezett New York-i levegőt a nagy ablakok a szoba volt az egyetlen megnyugtató. A levegőben lógott, még mindig nagy a por a szobában.


Ebben az óriási kriptában, a múlt bebalzsamozva: újságírói talál az ezredes, aki kimondta, valahol Latin-Amerikában, egy hét vagy egy hónap; gyilkosok, akinek a bűncselekmények izgatott a nyilvános tizennégy nap; bűnözők, sportolók, elnökök, miniszterelnökök, száműzött királyok, egy hatalmas nemzetközi string, akik pillanatokon belül megnyerte a szeszélyes figyelmet a nyomja meg a gombot, majd kiment az, hogy gyakorlatilag feledésbe merült. De nem Hubert Wicklow.


A gigantikus zugaiban az ego-elme, neveket, tényeket, adatokat, statisztikát halmoztak fel, mint a fösvény kincseit. Amit nem tudott azonnal emlékszem, a memória, talált tíz perc múlva, húzza ki a múltban a sír körül-mint a fiókok a iratszekrények.


Vannak emberek, akik lehet, hogy egy ilyen memória nyereséges, de nem Hubert Wicklow. Tedd az ego idegenek előtt, a egója, hogy végre, mondja a gmu hogyan kell meggazdagodni azáltal, hogy csak egy egyszerű tény, hogy kitört körül a vékony ego rángatózik rta volt egy tehetetlen dadogás. Ő vállat vont, majd kinyújtotta a kezét, tenyérrel felfelé. Megrázta a fejét, gyengén. Esőcseppek játszott a homlokán gördült le az orrát.


Hubert Wicklow volt egy különös, finom zseni. Ronda volt egy jó szót neki. A másikat is.


Köszörülte a torkát.


Riadtan, felnézett. A keze hozzáért a halom fényképet a földön. Ego arca vörös lett. A kéz csapott a parázsló cigarettát a hamutartóban, fogadott, illetve hengerelt a cigarettát az asztalon keresztül.


"A szabó," mondta.


"Nyugodj meg" - mondtam. "Csak én vagyok."


Nekik már sikerült megtalálni a saját cigarettát, most, hajlított dupla a székében, ő szorgalmasan keresi fényképek az íróasztal alatt.


Ego szó kavargott keresztül a füst. "Hadd takarítsa fel először. Ott. Átok. Hallottam, hogy a falba verni a fejét a szék alatt, majd újra a képeket; kipirult, de boldog.


Ő gondosan elhelyezett ih a széken, felállt, majd kinyújtotta a kezét. "Hogy vagy, Nick?"


"Mint mindig" - mondtam. 'Te?'


"Megteszek mindent, amit tudok," mondta.


Felvette egy rakás fényképet, egy széken a sarokban a szobában elhelyezett őket a padlón. "Ülj le" - mondta.


Én meg csak ültem le.


Rendezése a csontváz vissza a forgószéket, hogy bevertem a cigarettát gyújtott meg egy másik, hogy a sarokban a rta, s vett egy gyors húzza. Ash repült a levegőben, s leszállt a Gmu ing. "Még mindig egyesült nyomja meg telegraph szolgáltatások?" Ez álnév volt az egyetlen dolog, amit valaha is rámutatott, a tiltott téma a munka. "Természetesen," mondtam.


"Nos, mit tehetünk ma a fickó újságírók?" - kérdezte mosolyogva.


"Információra van szükségem," mondtam.


Hubert csúszott előre az asztalra. "Mondd el" - mondta.


"Nicole Csinálja" - mondtam.


"Március 3-án halt meg, 1972-ben, egy repülőgép-szerencsétlenségben a Frankfurti Repülőtér, amely megölte harminc hat utas, valamint a személyzet egy Csónak által bérelt..."


Felemelte a kezét. "Hüpp-hüpp."


"Nem akarom, hogy úgy érzem, már nem volt ott."


"Még csak meg sem fordult, hogy rám" - mondtam. "Nézzük a részleteket. Először is, biztos, hogy halott?"


'Kétség nélkül.'


Megkérdeztem. "Soha nem hallottam semmit az ellenkezőjére? "Kétségek az azonosítása a holttestek. A pletykák mindig hallani ilyen esetekben: nem teljesen halott, szörnyen eltorzult, egy cellába zárva valahol?"


"Nem," mondta Hubert. "Meghalt. Senki, még a fang klub, kifejezte más a véleménye."


"Nem az ellenkezőjére utaló?"


"Nem, egyáltalán nem."


"Rendben," mondtam. "Az elején a második, egyben utolsó dugóhúzó: tegyük fel, hogy találkozom egy nő, aki pontosan úgy néz ki, mint Nicole Teszi, hogy úgy mondjam, teljes hívást. Honnan tudom, ha ő az igazi, vagy egy szélhámos?


"Nehéz feladat" - mondta Hubert. Eloltotta a cigarettáját, tegye a kezét a feje mögé, majd hátradőlt, lehunyta a szemét. "Nicole Csinálni," motyogta. Nicole-T Jelent. Tudnod kell a részleteket. Alyonka, magasság, szeme színe, a haja. Ő természetesen szőke, vagy volt. Szólt elgondolkodva. "A legfontosabb adatok, csak egy tény. Kell valami különleges, hogy még nem láttam egy filmet."


A hang pontosan?'


"Olyan, mint egy kis anyajegy, nagyon magas a benne bal combján."


'Biztos?'


"Több, mint egy pletyka." - mondta. "Nem emlékszem, hogy hol olvastam, de azt hiszem. Azt hiszem, arra számíthat, Nick. Ez a legjobb, amit mondhatok.


Felállt, majd megrázta a Gmu kezét. "Nem tudom, hogy csinálod," mondtam, " de te egy csoda vagy."


Hubert megengedett magának egy elégedett vigyort, majd felállt. "Van valami más is szükség lehet, hogy tudom, Nick." Adott neki egy kihallgatás nézd.


"Te vagy a második, aki egy erős érdeklődés Nicole Cara, aki eljött hozzám az elmúlt hat hétben."


"Gyerünk" - mondtam.


"Mint tudod, az Uni-Nemzeti Hír az, hogy nem csak a kapcsolódó nyomja meg a gombot. Mi is egy kereskedelmi ügynökség. Bárki jöhet ide vásárolni, amit kínálunk. Többnyire fotók, főleg könyvek. Körülbelül két héttel ezelőtt, egy fickó jött be, ezért megkért, hogy vegyek másolatát fotók Kara a mi archívum."


"Már volt olyan kérés, nem?"


"Néha" Hubert mondta. "Általában azonban jöttek ide először tekintheti meg a képeket, s csak akkor mondja meg nekik, amit akarnak. Ez a fickó vette nélkül. Ez volt az első szokatlan funkciót.


"A második?"


"Másodszor, nem volt nagy az érdeklődés Nicole az elmúlt néhány évben." Több könyvet adtak ki a halála után. Egy idő emlékirat a fang klub már megjelent. De ez volt minden. Akkor mi kérelem érkezett egy képet, hogy bemutassa a népszerű történelem ezekben az években. Ezért kéri, nem minden volt, csak egy második ego szokás."


"A harmadik?".


— Van egy lány akit Wilhelmina. Ez kijelentés volt, nem egy dugóhúzó.


Wilhelmina elég halálos barátnőm, vagy inkább egy Luger-típusú pisztoly. Soha nem volt messze tőlem. Nem több, mint Hugo, a stiletto, Pierre, a gáz bomba.


"Ez a fickó volt egy ilyen barátnőm," Hubert mondta. "A bal hónom alá."


'Hogy nézett ki?'


"Nagyfiú" - mondta. "Egy ilyen széles vállú, zömök típusokat. Egy Neander-völgyi arcát. A szeme mögött napszemüveg. A heg húzott a bal arccsontját, körülbelül két centi hosszú.


— Nem mondta, mit fog tenni ezekkel a fotókkal?" "Nagyjából ez volt minden, amit mondott. Azt mondta a srác dolgozott őrült volt arról, hogy nem.


— Tudja a nevét?"


Hubert kotorászott keresztül egy halom számlákat egy szék fiókban. "Szeretni fogod, Nick," mondta, veszi ki.


Megnéztem a papírt, ő adta nekem. Az ügyfél aláírása volt az alján. Mellette firkálás lesz, hogy zavarba hozná egy hat éves: John Smith.


"Volt olyan szép, mint ő úgy nézett ki," mondta Hubert. Biztos volt valami vádló, ahogy ránézett a régi barát, mert az ego úgy hangzik, szinte abszurd, mint a védelem. "Ugyan már, Nick. Honnan tudhattam volna neki? Bárki jöhet ide vásárolni, amit akarnak."


"Nem zavar engem," - mondtam. — Végtére is, ez a személy lehetett teljesen más. Lehet, hogy ez csak véletlen.


"Természetesen," mondta Hubert, amikor a shell fejezte be a napot. 'Van egy ilyen lehetőséget.


Megrázta a Gmu kezét újra, majd elbúcsúzott. Továbbra is nézni őt, mint ő sétált le a hosszú folyosón a lifthez.


Jó — szia, Nick, Ego hallott. Vigyázz magadra. Legyen óvatos!'


3. fejezet


Vigyázz magadra. Legyen óvatos!'


Még a dühös üvöltés motorok harminc ezer méter magasan, az Atlanti-nem fullad ki a szavakat. Minden baljós. A nyaralás, hogy nem volt nyaralni. Az átkozott Sólyom. Egy gyönyörű lány, aki részt lehet vagy nem lehet halott.


Lenézett a tálca ételt. Egy riadt darab hagyma kémlelte le az oldalán a barna szósz veszi körül, a félig főtt hús, mint a küklopsz szeme.


Egy árnyék suhant át az látást.Hallottam, hogy a stewardess kérdezd meg tőle. Nem vagy éhes?'


Az övé, ő a fejét rázta.


A hosszú, karcsú kezét elhaladt előttem, hogy a tálcát.


Ő előzte meg egy üveg whiskey-t. "Tetszik" - mondtam. "Talán ez segíteni fog aludni."


"Igen," mondta. "Ez is Odin szerte a világon. Felnézett a két ragyogó kék szemű, huncut mosollyal.


"Hallottam, hogy vannak más italt nem szabad."


"Igen," mondta. "Pedig jobb, ha sütött a tiéd."


Rágyújtott egy körül az arany végű cigarettát. "Majd a tüdőm is, azt hiszem.


"Igen," mondta. "A tüdőt is. Marad Párizsban?


Nem. Van egy átviteli út Orly negyven perc alatt, miután földet értünk oda.


Sajnos. Egyébként meg tudom mutatni a látnivalókat.


"Igen, persze," mondtam. "De talán máskor."


'Lehet.'


Elvette a papírt, majd megfordult, hogy távozzon .


"Azt hiszem, jobb lesz nekem egy whiskey-t, hogy" hé, mondta, hogy őt hátulról.


Átkozott Sólyom, azt hittem, megint. Még whisky nem segít.


Volt még rossz a hangulat, amikor leszállt a Szép Repülőtéri még aznap a repülés Párizs körül. A taxit, ami elvitt a Beau Rivage Quai des Etats-Unis, láttam a napsütötte kiterjedésű, a Földközi-Tenger egyik oldalról. A másik — szinte töretlen vonal szállodák, villák, valamint a magas épületekben tülekednek egymással, mint egy ribanc elkényeztetett kölykök a legendás játszóterek a gazdag.


A szoba a tengerre néz. A nagy francia nap, hideg szél fújt. Megnéztem a zacskót, tedd Wilhelmina, Hugo, Pierre pedig a két összetekert törölközőt, majd sor ih a kavicsos strandtól.


Egy órán át feküdt csukott szemmel, hallgatta a víz suttogni ellen a partra.


Amikor a férje visszatért a szobába, nem volt szükség rá, hogy egy rutin ellenőrzés. Nem volt tagadni azt a tényt, hogy valaki bent volt.


Ott volt egy nagy kosár gyümölcsöt a reggeliző asztalnál. Az emberiség egy fehér kártya csatlakozik egy zöld szalaggal. A kézírás volt, hogy egy francia boltos, de nem volt kétség a hitelességét az adó. "Üdv a francia Riviérán," a kártyán. "Hagyd, hogy a nyaralás minden, amit remélhetünk.


Az a seggfej, sólyom! Attól a pillanattól kezdve van vissza a medence, a zavart, a dühroham nekem, kigúnyoltak örökre. Először azt feltételezték, hogy a Hsiang lehet, hogy megszökött tőlem. Akkoriban volt egy kevésbé nyilvánvaló meghívást, hogy egy kevésbé nyilvánvaló nyaralás. Ott is volt sokszor, amikor Hawke volt fukarkodott részleteket a küldetés. Azt megértem. Vannak dolgok, amelyeket tudta, hogy nem olyan biztonságos, mint azt, hogy ismerte, mivel a kockázata annak, hogy elfogták. Különben is, nem kell mindent tudnod, hogy a teljes feladatot. De, az igazat megvallva, a fagyöngy nem adta meg a leghalványabb ötlete, hogy miért volt Jó. Mit Hawke érdekel, ha Nicole életben volt, vagy nem?


A keze ökölbe szorult ökölbe. A vér vadul lüktetett a fülemben. Nyugalom, mondta magának. Tegyük fel, hogy a régi ember, a lyuk, a Dupont Circle Washingtonban tudja, mit csinál. Aztán, ha nem tudom, mi ez, megpróbál kitalálni valamit. Hagyja a dolgokat megtörténni. Ez az a tudatlanság, amely ilyen gondot okoz.


Akciók. Ez volt, amit akartam. Mindig jobban éreztem magam akkor. A várakozás véget ért. Zuhanyoztam, aztán felöltözve az estét. A belső zsebben a dublett volt az új útlevél a neve Nicholas Anderson. Bárhová is megy, fegyvert, stiletto, gáz bomba lehet, hogy sokkoló, különösen, ha az őrök voltak, mint a ravasz, mint gyanítottam.


Ezúttal Wilhelmina, Hugo Pierre marad. Nem voltak társak Miklós Anderson, a turista. De egy bizonyos Nicholas Carter a rangot Killmaster Á bolond lenne, hogy egyedül gyere ki. Beszorult két élű penge be a gallér . A harmadik volt a biztonsági öv a hátán. Simul lapos, láthatatlan, megnyugtató, de halálos.


Én még a vacsora előtt az este kezdődik a munka. Miután elhagyta a hotel körül, balra fordult, átlépte a Quai des Etats-Unis, a következő sarkon, majd elkezdődött egy hosszú, kanyargós séta a parton, a kikötő ebédelni valahol al fresco, egyedül, gyertyafénynél, a sült rák, ratatouille, fehér bor. .


A nem siet. Most, hogy kész volt törvény, az elveszett ez a túlzott stimuláció . Ő élvezte az élelmiszer -, illetve a környezet. A másik oldalon a kikötőben, jachtok, majd hajóra jött az éjszaka. Az ég sötét, fordult a kék-fekete az egész. Fények cikáztak az éttermekben, az utca túloldalán. Vett még egy utolsó korty bort, aztán bevertem a cigarettát.


Ha nyaralás, akkor vége lenne már. Itt volt az ideje, hogy elkezd.


Csupasz mellű által támogatott fiatal kezét, ő felmászott egy utat a magas fűben, vörös virág, egy sápadt, érzéki előjele sötét ügyek, átható örömök azok számára, akik készek ellenállni a kísértésnek, hogy a krém-színes világ. mögött nem. Ha a szobor volt a neve, senki sem gondolta volna, hogy vegye fel. De mivel a beállítás, a bejáratnál, hogy a kaszinó, talán ezek az erőfeszítések nem voltak felesleges. Fortuna lesz elég.


A Palais de la Méditerranée, a Promenade des Anglais a Szép, nem a legjobb, de nekünk a legrosszabb kaszinó a Cote d ' Azur. Mindazonáltal profi, hatékony, de egyaránt barátságos, mind a turisták, akik korlátozza a kockázatot, hogy tíz vagy húsz dollár egy éjszaka, valamint a játékosok, akik a kereslet a magasabb árak.


A tetején a dupla íves lépcső vezet az első, második emeleti, amely minden irányban, az úgynevezett Les Szalonok de la Mer, neki, kiderült, hogy a Titkárság. A pult mögött, amely úgy nézett ki, mint egy szekrény, két férfi ült a tailcoats, sápadt, a levegő a törhetetlen szkepticizmus. Mellette ült egy nagy szemű, fiatal nő öltözve, gyászruha, megosztás, neki kétségei, hogy az emberiség villant át ih fáradt szemek. Számos, a turisták, úgy tűnik, az egyik a sok konferenciák, az a Szép, hogy a városi Tanács rendszeresen házigazdák voltak a szék köré gyűltek.


Mint tette az utat nekik, hogy letétbe helyezték az útlevelét, pedig öt frankot darab a pulton. Az érme is elég volt egy belépő, egy estére. Tizenöt frankot egy héten, harminc havonta hatvan egy szezonban. Csak azt volt szabad bent, a nagy hiszem itt. Én felteszem maga a szerencse, fogadás, hogy egy este nem fog nyerni, amit Sólyom küldött.


Az egyik szkeptikus kinézetű férfi kinyitotta az útlevelem "Miklós Anderson", nézte a képet, majd megvizsgálta az arcom.


Kitöltöttem az űrlapot, miközben ellenőrizte az útlevelét az archívum a sarokban, mögötte. Elégedett, ő leírta a nevét egy sárga kaszinó kártya két barna csíkok az oldalán csúszott át nekem.


A két biztonsági őr a bejáratnál, hogy a Les Szalonok de la Mer bólintott, mint odamentem hozzá.


Az övé állt, tetején három márvány vezető lépések akár egy pazar terem; egy szoba, különböző szintű, széles, hosszú, mint egy focipálya, teljesen fedett, piros. Velem szemben, vörös függönyök, keretes a tengerre néző ablakok. A kis erkély kívül, a holdfényben, majd egy nedves tavaszi szellő, párok ültek iszik, ital, több mint a zaj, a forgalom. Ott voltak az asztalok között a erkélyes, hogy a jobbra-balra. Rulett, kocka, baccarat, blackjack, écarté, trente et quarante . Alatt a puha fény, a vér-vörös képernyők, ezüst fogaskerekek fonva, kártyák suttogta ellen zöld ruhával, kocka zörgött krumplival folyt folyamatos ciklus veszteség vagy nyereség.


Ő gyorsan ment át a szobán, megállt az egyik a két étterem egy italra. Nem voltak sokan az elején a szezon. Több asztalok voltak zárva. Időről időre egy hang azt mondaná, élesen felett a din, " Rinzai ne va plus," aztán azt hallom, hogy a ketyeg egy elefántcsont labdát a falhoz egy rulett kerék.


Nem volt semmi különleges, hogy a közönség. Az Amerikaiak zsúfolt a blackjack, craps asztal . A baccarat csoport állt, elsősorban a Britek, valamint nyugdíjasok, valamint a nemzetközi jelenet köré rulett asztaloknál. Volt néhány mindenütt a Japán emberek-kék öltöny, fehér ing, valódi kapcsolatok, két Arabok, egy maroknyi Görögök, néhány Skandinávok, Spanyolok, Németek, Angolok, az Amerikaiak pedig.


Ül a fa szék, feszült idős nők fegyveres ceruzával szelvényeket lehajolt lap, kidolgozása szigorú rendszerek, mint a D'Alembert, valamint Elvetés .


Mögött állt egy idősebb nő az asztalnál, közel a bejárathoz. Ott volt egy látómezőben, ami lehetetlenné tette, hogy bárki is írja be a főbejáraton, anélkül, hogy észrevennének.


Adtam minden krupié kétszázötven frankot. "Öt chips," emu-mondtam neki. A számlákat eltűnt az asztal biztonságos keresztül egy kapzsi nyílásba úgy, hogy egy réz kifolyó. Körülbelül egy kincslelet a színes jelzőt a különböző felekezetek, ötven sárga lemezek csúszott felém. Hagyta, hogy esik az eső, a dublett.


Egy darabig, hagyta magát elaludni, hogy a clang a fogadás, a dübörgés, a kerék, a rituális sír, a krupié keverik egy végtelen ritmus:


- Hajó . Elpirult. Megsértése. Faites fox jeux. Rinzai nem egy nagy plusz. Koriander. noir. Megsértése. Faites vous jeux. Rinzai nem egy nagy plusz. Csavar-hook. Elpirult. egy pár.'


Minden alkalommal, amikor kinyílt az ajtó, ő felnézett, remélhetőleg, de hiába.


Elérte egy perc múlva kezdett fogadásokat. Néha a széket tartott a chips, néha adta el őket. A gondolatok csak a fele a kormányt. A játszott nagyobb a tét.


Másfél óra telt el. Unatkozni, váltottam fogadási az egyes számokat. A feltette azt az összeget, szó szerint a Nike Carter, hozta fel, hogy tíz—, majd elveszett. Az egyszerű, hogy azt az összeget, szó szerint Nicholas Anderson, fogadni tizenhat megint veszteni. Csak tedd a leveleket David Sólyom, fogadni, kilenc pedig elveszett. A szám véget ért, szó szerint Nicole, majd ismét fel a tíz.


A chip csak a számot a zöld lapot, az esélye volt a 37. 1. A kereskedő költözött a csuklóját, majd a hatalmas kerék elkezdett forogni az óramutató járásával ellentétes irányba. Az elefántcsont labda visszapattant a kereket az óramutató járásával megegyező irányba, szemben az árral, hogy feketén, mint egy meteor, az éjszakai égbolton. 'Rinzai ne va plus, a krupié ugatott. A kerék lelassult. A labda kiesett a a perem alatt, átrepült a válaszfalak, lelassult, visszapattant, egyszer, kétszer, majd beleesett doboz száma tíz. A rake tolt egy halom sárga zseton, valamint egy rózsaszín száz frankos darab felém.


Ih vette fel, betették egy sárga kártyát, hogy a kereskedő, aki a tétet, majd lehajolt, hogy gyűjtsük össze a többit.


Amikor felnéztem, újra ott volt, őszinte velem szemben, a másik oldalon a szék. Izgalmas volt. A méz-szőke haj, húzta vissza a cserzett arcát, holtversenyben egy halvány zöld szalag, kiderült, magas arccsont, támogatja a szépség, az időt nem tudja követni. Egy vékony, fehér ruha, egy alacsony vágni a nyakát, hogy megmutassák, a teljességet, a teljes mell lógott neki, izmos test. Látta, hogy semmi nem volt megállás a kemény bimbói megnyomása ellen, a hűvös, lágy szövet.


Elérte a táskájába, majd elővett egy száz frank. "Öt chips" - mondta a kereskedő.


Ügyesen becsomagolt a bill körül egy fából készült lemez, majd ledobtam a telhetetlen arch réz ernyő. Ő felhúzott a táskáját a hóna alatt használt, két kézzel szorítsa meg a zsetonokat, mint egy gyermek szorongatta, hegy a cookie-kat. A gesztus annyira ártatlan volt, hogy mosolyognom kellett. Abban a pillanatban nézett fel bámult rám, át a szék, a szeme ragyog, mint az égő smaragd. Akkor úgy nézett ki, megint le, a pofacsontok a zűrzavar, s tovább bámulta a széket. Az arckifejezése komoly, komor. Elérve között ülő játékos, ő tartott ki mellette sárga zseton egy hét. Elveszett, már tizenhat, ő pedig elvesztette. Ő betted a tizenhét elvesztette. Ő betted tizenkilenc elvesztette. Ő betted a huszonhat pedig elveszett. Ő harminc-három elvesztette.


Tízszer egymás után, ő fogadni ugyanazt a számot, a legrosszabb esélye az asztalra, majd elveszett tízszer egymás után. Most a légzése felgyorsult, a mellei pedig mozgott fel-le izgalom, kiüríti a vékony szövet ruha. A rózsaszín-lakkozott, kezem reszketett, ahogy ők átöleltem olvadó kincs után még két kör volt képes megtartani, mi maradt a kezében.


A soha nem hittem, hogy ő játszik a móka kedvéért. Vékony jég csillogott az alján a nyakát, s egyszer, mikor a kerék fordult, ő harapta az ajkát. Őt figyelte, ahogy az ujjak a jobb kezével kihúzott egy másik reset string vége a fogyatkozó raktáron a bal kezét.


Ő nézett rá. Ee ajkak hogy néma szavak. "Kérlek," mondta. 'Kérem.'


Ő hozza a kilences szám chip előtte. A rituálé ismétlődik: a kerék fordult az óramutató járásával ellentétes irányba, a hall-fordult a másik irányba; abban a pillanatban, amikor a labda leesett, ott volt egy kiáltás: "Rinzai ne va plus", valamint a csend, amelyben a játékos várt.


Még akkor is, ha már süket volt, csak azt kellett néznem, hé a szemem, hogy lássam az eredményt. Két könnyek szöktek fel a szemhéja alatt, kiegyensúlyozó, hogy roll le az arcán. Neki, látta, hogy a teste feszült. Lenyelte nehéz, könnye megállt.


Ő nézett le a kezét. Hat zseton maradt. A hosszú, barna karját csomagolva egy körülöttük elhelyezett ez a szám húsz-négy. Ebben az időben, lehunyta a szemét, mint a kerék fordult. Az eredmény sem volt jobb. Kevesebb, mint tíz perc, Nem csak két zseton maradt. A nyugtalanság nem szűnt meg, de most úgy tűnt, mintha lemondott a szerencsétlenségén. Nem habozott. Ő hozza a tizenhármas számú chip előtte.


"Boldog," mondta a szemközti székre.


Rám nézett, s megpróbált mosolyogni. De nem tudta megállni, hogy állán, majd ajkait a remegett, a szeme csillogott a hollyhocks. Lehunyta a szemét, kerülve a tekintetét.


A szeme továbbra is bámulni Nem. Egy ajtó kinyílt, a háttér fölött. Egy férfi jött be. Úgy nézett ki, mint a nagy pasi, aki gyűjtött adatokat neki.


4. fejezet


Ő csak állt ott egy másodpercig, mielőtt az ego éles szeme követte őt tovább. Aztán ego szuper aranyos fekete hegyes balett papucs clattered le a lépcsőn, hogy a vörös szőnyegen. Az övé volt már, hogy közeleg a szék felé.


Őszintén mögötte mosolyogva a kegyetlen öröm, hogy megremegett Schrammel egója az arcán, felemelte a kezét, majd elsüllyedt a kövér ujjait, a hús, a jobb karja, csak a könyöke felett. Súgott valamit a fülébe.


Ő leblokkoltam, az arca merev a félelem. Határozott, de óvatos, fél a bajt, megpróbált kitörni körül az ego állandó ürügy. A napbarnított bőre azt mutatta, fehér foltok a kemény nyomás ego trükk.


A megkereste a másik oldalról, minden kedvesség, az ártatlanságot.


"Ah, hogy ott vagy," visszhangzott benne. — Már azt hittem, hogy elvesztettelek. Ha fáradt vagy a rulett, mit szólnál egy italhoz?


A csend követte, hallotta, hogy a kereskedő mondta, " Egy." Elvesztette újra.


Amikor az olcsó parfüm ütni, mint egy csatorna bűz, a fekete selyem ruha megcsillant a puha kaszinó fény, Pollard Willow ért le, s adta nekem mind a mentális képességeit. Annak ellenére, hogy a parfüm, annak ellenére, hogy a ruha, ő mindig úgy néz ki, egy ember, aki élete nagy részében a vendéglők, ahol repül, fut át a pitét.


"Ki a fene vagy te, szabó?" — Mi az? " - kérdezte suttogva. Ez egy jó jel volt. Ő nem fog jelenetet csinálni.


Talán úr. Smith? volt a reuma.


Azt mondta, "Mi?"


Nem akarom, hogy nézz rá. "Nos, mit szólnál egy italhoz?" Az apja mondta. — Úgy nézel ki, mint szükséged lesz egy kis felújítás."


"Igen," mondta. Igen, köszönöm. Persze, hogy tudok.


"Hát, ez nagyszerű, aztán" - mondtam. "Mehetünk?"


"Ez a hölgy egy időpontot, máshol" - mondta.


"Te mondod" - mondtam. "De én vagyok lepve, hogy nem mondta el nekem."


"Figyelj, öcsi," mondta. "Vedd el a jó tanácsot, majd innen. Ne dugd az orrod a semmit, ami nem a te dolgod.


"Igen, de aggaszt," mondtam. — Azt hallottam, hogy a fiatal hölgy. Akar velem egy italt."


Ego arca vörös lett. "Ne akard, hogy túl sok idő," mondta.


Ego ruka véletlenül húzta vissza a kabátját, szándékosan, hogy megmutattad, mi volt legyűrték a biztonsági öv, valamint azt is megmutatta, hogy ő több volt a bátorság, mint a józan ész, a biztonsági, a Palais de la Mediterranee nem olyan biztonságos, mint azt hittem. Abból ítélve, hogy dolly másodpercben, hogy megláttam ezt a fegyvert, úgy tűnt nekem, hogy ő fedezett fel a hajtáslánc egy Mexikói Trejo 22-es, Modell 1. Mexikó lehet, hogy nem ismert a fegyverek ipar, de a pár szépségek jött vannak olyan békés, mint piromániás a por hajó. Modell 1 egy piszkos, nagyon szokatlan fegyver. Van egy választó a bal felső sarokban a boltban. Amikor kikapcsolod az ego, majd húzza meg a ravaszt, a fegyver a tüzek nyolc felvételek automatikus tört.


A lány zihálva a levegőt. "Ne légy hülye, Guido," mondta.


"Nem hiszem, hogy használ ego," Emu-mondtam neki.


— Én nem kockáztatnék.


"Reméltem, hogy ezt mondod," mondtam.


Ő óvatosan elvette a kezét, majd együtt sétáltunk az ajtót. Mögöttünk, Guido motyogta egy átok.


Az ego, az elme, vagy bármi is volt a mögött, hogy a Neandervölgyi ember homlokán, kellett, hogy menjen át sok küzdelem, hogy jöjjön, hogy egy következtetés vagy emlékszel, mit valaki azt mondta, hogy csináld. Ő nem az a típus, hogy legyen egy zseni, a független gondolkodás.


Eközben a lehetőséget, hogy tüzet nyit csökkent a minden négyzetcentiméterét, hogy mi kettőnk között. Guido kiképeztek arra, hogy törvény, nem hiszem, ha megkapja az üzletet azonnal, hogy gondolja át a dolgokat, bőven lesz ideje, hogy sétálni Párizsba.


Miközben a test feszült ki a tűzvonalból, siettünk, hogy az ajtót. Guido több volt a bátorság, mint a józan ész, de minden második megerősítette a hitet, hogy volt programozva, hogy elkerüljék a feltűnő jelenetek.


Csak néhány másodpercet, mielőtt elértük a lépcsőn, de mindig úgy érzem, már ha az egyik futár-boldog vásárlók csiszolás valamit a fejükbe.


Halad az ajtón keresztül mentünk az előszoba, hogy a baloldali a lépcső, amely leszállt két ívek, hogy a bejárat a Mediterrane-Palota .


Néhány pillanattal később, Bozontos hangját hallottam, a másik oldalon a lépcsőn, amikor kinéztem a másik oldalon, láttam, Guido fut le, majdnem mellettünk. Ego szeme tele volt dühvel alatt a zárt szemöldökét.


Csak két vagy három lépésre, amikor kirohant a bejárati ajtót, a Palota egy hűvös éjszakán. Öröm keresők is jött, bár a kisebb számok. Amikor visszanéztem, egy fekete Citroen, valamint egy fehér Mercedes csúszott át a bejáraton. Ahogy elhaladtunk a mimmo szobor Hölgy Fortuna, láttam, Guido állt mozdulatlanul, egy gömbölyű sziluettet a kaszinó ellen fények, emeli az öklét, s integetett az.


"Fuss," mondtam a barátnője.


"Igen," mondta. Én ismerem őt.'


Futottunk végig a Promenade des Anglais sétánytól. A tűz fénye sodródott belvízi tűnt, hogy fedezze a string, a fények, a bejáratnál az Angyal-Öböl olyan, mint egy puha ruhával. Három színű zászlót lógott ernyedten mentén a lengyelek a nehéz levegő, ami kellett volna adni az út egy ünnepi nézd. Közlekedési lenyugodott, az alkalmi ordít egy motor, megtörve a csendet.


Egy furcsa, baljós levegőben lógott a partra, értelme a nedves részek rohadnak nő a homály, egy kis az igazi vidámság a nap, majd este, most szertefoszlottak, a kúszó este.


A csend, siettünk át a saint-árnyék. A Westminster Hotel terasza volt, imbolyog, sárga lámpa, sárga gyertya pislákolt az asztalon kívül, ahol idős vendégek húzódott ellen a nedves, szürcsöli a kávét, a harc a ölelésében egy magányos páncélterem. Úgy látták, hogy a rozoga Pratt Villa, élettelen mögött egy képernyő, a pálmafák, s viharvert redőnyök.


Neki, nézett körül. Guido eltűnt. Mindig az volt az érzésem, hogy figyelnének. Elmentünk a West End Hotel Massena Múzeum , ahol a reflektorok játszott között a pálmafák mögött a vaskapu. Előre, a kupola a Negresco Hotel magasodott, mint egy kövér nő a mell szemben a holdfényes égbolt.


Megállt, majd megfordult, hogy szembenézzen vele . Az arca kipirult az izgalomtól, s a szeme csillogó. A teste sovány át nekem egy pillanatra.


"Köszönöm," mondta lélekszakadva. Köszönöm, uram...'


"Anderson," mondtam. "Miklós Anderson".


"Nos, köszönöm, Mr Anderson.


"Még meg sem köszöntem még rám" - mondtam. — Nem vagyok biztos, hogy ki az erdőből." Nem hiszem, hogy a barátom Guido boldog volt azzal, mi történt a kaszinóban.


"Nem, — mondta. "Nem, határozottan nem. Lesznek még nehézségek. Sokkal több bajt.


"Mondd el," mondtam. "A nevem Nicole Teszi?"


Ő a szemembe nézett sokáig. A jóképű arcát, amely valahogy kevert ártatlanságát azzal az ígérettel, a finomított szenvedély, most úgy nézett ki, kétségbeesett.


"Sok ember azt hiszi, hogy," mondta. "Legalább egy ember van benne."


Ez volt a reuma, hogy nem old meg semmit, de mielőtt mondhatott volna többet, a reménytelenség eltűnt az arcáról. Ő billentette a fejét mérgesen. "Mr" - mondta. — Gondolom, szeretné ajánlani nekem egy italt." Van-e jobb alkalom, mint most?


A Negresco Bár szinte kihalt. A hatalmas terem volt, mint egy fülledt barlang, egy halvány rózsaszín fény döntött, hogy laposabb a régi nők fakó bőr.


Ültünk egymás mellett egy kék padon egy kerek márvány tetejű asztal pihent egy mesterséges leopárd bőrét.


Úgy éreztem, a törékeny szépség újra, a meleg, a cég comb mellett az enyém a kék padon, a görbe mellét, a klasszikus alakja, az arca, a gazdag, az arany-barna haj ... a smaragd izgalom a szemében.


Egy pincér egy fehér kabát úszott fel velünk a tanult megaláztatást, a szálloda, amely hajlamos arra, hogy fedezi a szélsőséges íze.


'Mit szeretne inni?'Megkérdeztem a barátnőmet.


Nevetett ravaszul, mint egy tinédzser, aki engedtek szabadon Willie-t egy kávézóban.


"Ó," mondta. — Én tényleg nem gondoltam. Be kell vallanom, hogy nem vagyok éppen egy műértő a pia, de egy nap jutott neki, hogy igyon egy egész koktél lista.


A pincér csoszogott a lábát, kifejező, egy csendes keverék aggályos végtelen elutasítása kellemes csicsergés. Nagy volt a kísértés, hogy felajánlja Nekik a dráma tanulmányi ösztöndíj.


A lány kezét, kotorászott a két csészealjak olajbogyó, sós keksz, hogy vegye fel egy képeslapot.


"Megpróbálom" - mondta.


A kártyán: "Királyi Negresco 14 F".


Volt egy összetétele po Kirsch, málna szirup, narancslé, Moet pezsgőt. Csak ezt olvasva a gyomorégést a lázadás.


"Nem, nem hiszem, hogy te vagy a szakértő", hogy a férje mondta.


Azt mondta a pincér, hogy " Egy Királyi Negresco." Pedig whiskyt jéggel. Meghajolt, majd távozott.


Nehéz elrejteni a Barra Negresco. Sőt, nagyon jó a vége, hogy a katonai město, hogy nagyon jól látható, így annak öröm volt ott lenni. Ez volt az oka annak is, azért jöttem, miután elhagytuk a kaszinó. Ami viszont engem kivételesen örült, hogy a lány úgy döntött, hogy ez a hely egy italra. Ezen a ponton a csata, az volt a terve, hogy ne menjen a föld alá. A quest, hogy többet tudjon meg a lány, többet Guido, több, sokkal több a férfi, aki küldte ezt az ősember a Mediterrane-Palota. Ő pedig megkérdezte, hogy megtudja, miközben benne, hogy senki nem keresett.


Eddig a vadászgörény este van áldva. Egy lány talált rá. Ez a játék jól végződött. Guido talált rám. S ha ő volt, igaz, a láthatatlan ember Stahl volna tanúja a gyors menekülés a Negresco . Aztán este volt, nem csak áldás, de alig kezdődött el.


"Asszonyom", a pincér mondta. Hajlítás a derék, letette az italát, egy kör alakú papír szalvéta a levél "Birodalmi H", illetve a "Negresco", illetve "Szép" a három kék gyűrűk.


"Monsieur."


Megfordult, hogy a lány, s felemelte a poharat. "Szerencsére" - mondtam.


Úgy nézett rám, a rim a poharát. A csintalan, majd szórakozott pillantást eltűnt a szeme körül. Láttam, ahogy a könnyek újra.


"Nem, mondtam neki. — Gondolom, nem volt ilyen boldog estét neked."


"Nem, — mondta. "Természetesen nem." A hangja gyenge volt, kétségbeesett.


"Ha majd mentség az udvariatlan hozzászólás," mondtam, "tudod, a sok rulett, mint te arról, pia, mivel a játék nem".


"Tudom," mondta.


"Az emberek mindig azt csinálják" - mondtam. "A legtöbb ember ott szórakozni, de nyilván azt a benyomást keltette, hogy valaki, aki komolyabb dolgokat."


Megrázta a fejét. Még a halvány fényben, haja csillogott . "Nem, Mr..."


"Azt hiszem, meg kellene hívni Nick," mondtam. "Rendben," mondta. 'Becenevet.'


"Hogy jobb lesz," mondtam.


"Nem, nem ő volt az, hogy a kaszinó számára szórakoztató."


"Elvesztette kilencven-öt frankot," mondtam.


"Fizetni egy csomó figyelmet arra, hogy velem," mondta. "Hát,"mondtam," én vagyok egyedül a Szép, de nehéz volt nem észrevenni."


Mosolygott, röviden. Ő, azt hiszem, hogy...'


Elérte be a kis táskát. Látta, hogy egy fehér zsebkendőt, útlevél, rúzs, az utolsó sárga chip. Ő vette ki az ego, s a fény kattintson, ő leszállt a márvány munkalappal. "Öt frankot," suttogta.


"Ez a pénz van, nem?"


'Igen. Ez is olyan könnyű látni?


"Attól tartok."


"Ez nem igazán öt frankot," mondta. "Ez egy darab műanyag."


Megkérdeztem. "Miért győztes ebben a kaszinóban, hogy sokat jelent neked?"


A második alkalom, hogy este, a szemei keresték az arcát.


"Nem rossz," mondtam, " nem éhes." Úgy tűnik, nem kell Svédek menedéket. Nem az a benyomásom, hogy meg akarták nyerni a nyaralás, vagy egy ékszerboltot. A kapzsiság is a kérdés.


- nem.


"De játszott, hogy nyernek egy csomó pénzt. Ez fontos neked.


"Igen," mondta. Ono hangját.


"Azt hiszem, azt szeretném tudni, miért."


Tanulmányozta az arcomat, már megint azok az intelligens zöld a szeme, mint a hideg, mély, mint a tenger.


Mit látsz?'


"Veszély" - mondta. "Nehézségek".


"Bízhat bennem," - mondtam.


"Igen," mondta. — Én is így gondolom.


"Azon kívül, hogy"azt mondtam," csak egy öt — frank dobja a vonalat, nincs sok választás."


A nedves, meleg ajkai elváltak tőle még fehér fogait egy akaratlan mosoly. "De ha a felesége nem bízom benned, az övé volna," mondta. "Akkor megpróbáltam volna, hogy talál valaki mást."


— Miért olyan fontos ez?"


Felemelte a poharát, majd egy nagyot inni.


"Kérsz még?"


"Nem szoktam inni" - mondta. "Én azonban azt hiszem, azt akarom, a másik üveg. Nem tudom, ha én azt akarom, hogy részeg volt, hogy elfelejti, vagy ünnepelni. Igen, Nick, még egy.


A pincért hívta őt, s vártunk a csend, míg ő hozott nekünk egy Királyi Negresco.


Vett még egy kortyot, majd amikor befejezte, úgy tűnt, hogy a döntés előtt. "Igen," mondta. "Én bízom benned. Remélem, hogy a tetején a srácok, akik segítenek. Nem igazán értem, nem csak a lány egyszer találkoztam egy kaszinóban.


"Tudom," mondtam, megnyugtató neki.


"Ez messze túlmutat te meg én. Igen, meg kell nyerni egy csomó pénzt, de gyorsan. Te is láttad. Nekem ez kell ahhoz, hogy fel valaki.


A szemöldöke nőtt ki nem mondott kérdésére.


"Valaki nagyon különleges," folytatta. "Azt sem tudom, hogy mennyibe kerül. Tudod, Nick? Tudod, mennyibe kerül bérelni egy bérgyilkos?


Elérte, aztán felvett egy sárga chip a széket. "Öt frankot," mondtam.


5. fejezet


Egy pillanatra, arckifejezése megváltozott a meglepetés. Aztán fordult a zavarodott arccal, ő nekidőlt nekem. Neki, láttam a szemét, már világít a közmondásos smaragd tűz, ajka szétnyílt, közelebb jön, hogy az enyém.


A következő pillanatban, feszültté vált. Az arca hamuszürke lett. A szeme rögzített hátam mögött, a hátsó ajtón, a Negresco bár.


Neki, megfordult. Guido volt az első látni, vigyorog egy kicsit. Akkor látta, hogy egy szögletes, szívós Kínai ember, a magas, karcsú test, homály fedi fekete tetőtől talpig. S közöttük, ezek között ego-központú szolgák, a szörnyű teremtmény tudni fogom, mint Dr. Fehér. Lothar Inuris. Abban a pillanatban, ego láttam őt először, küzdött, hogy ellenőrizzék a harag támadt rá, amikor látta, hogy a lány készen áll, nyomja meg a száját az enyémre. Visszanyerte a kifejezés, húzta az egója a fold a barátságos szívélyesség. Ez a kifejezés jól ment az ego a ruhát: egy jól szabott kék zakó, szürke nadrág, póló, hogy gyakran hirdette magát az egyik legújabb alkotásait Turnull & Asser a Jeremin Street Londonban, egy selyem sál, sapka, balett papucs a Gucci.


De minden érdekel, költség, hogy ment be a ruhát, Dr. Inuris volt egy értelem rabszolgává egy perverz erős meghajtó.


Ego szemek, fekete gyöngyökkel, hogy rabszolgák voltak, hogy az ego képes elrejteni a valódi szándékait, van egy kis, gömbölyű feje tetején vastag fekete haja hátra fésülve a keskeny homlokán. A cél önmagában, a vékony lila ajkai keskeny, orrlyukak, a nagy orr, esélye se volt a hosszú, széles törzs. Még nem egy lappangó tipp erejét, de csak az ötlet, hogy egy szelídség gyökerezik örökös önsajnálatból. A keze rendkívüli. Hosszú tenyér, abnormálisan hosszú, hegyes ujjak, rövid körmök. A kezében egy sebész vagy fojtogató. A sima, csupasz arca, különös, beteges-sápadt bőr a benyomást keltette, hogy a kényes egyensúly a helyén volt, az első megrontja a testet, akkor kényszeríti az elme szolgálni természetellenes rögeszmék. Úgy nézett ki, mint egy férfi, aki örömét leli abban, hogy fáj valakinek, mások leigázását, hogy a bizarr, perverz, hogy irányítani. Kiadta dühösen. Látta, hogy az ego sál volt lazítani kicsit, felfedve egy dupla sorban a szemölcsök tartozó, az ego, vékony, hegyes nyakát, mint egy groteszk gallér körül a ráncos szeme.


Mások, mint a gmu keresztezte az utamat. Ih közös szellem, az önbizalom, a sikeres megvalósítása elképzelhetetlen dolgokat, egy a hit, a saját zseni, amely arról is meg van győződve ih egy áthatolhatatlan immunitás, hogy a megtorlás. Még mielőtt megszólalt, hogy ő már ismert volt, mint Dr. Lothar Inuris, már egy férfi, kinek a természet engedélyezett, az mind hazugság.


Elmosolyodott, majd biccentett. Felemelte az egyik karcsú karja tétova tisztelgett, majd odasétált hozzám. Az apja állt fel, hogy üdvözölje őt.


"Ó," mondta. "Egy pillanatra azt hittem, hogy elvesztettelek. Pedig az nagyon szomorú lenne. De sajnálom. Bocsáss meg, hogy nem a jó modor. Még nem mutatkoztam be. Had." Hogy a doktor. Lothar Inuris.


Nem volt ereje a kezét nyújtotta nekem. Emu-idézte őt a kedvesség tudott vonultatni. "Örülök, hogy találkoztunk, Doktor úr" - mondtam. "Én, Nicholas Anderson."


"Amerikai, az övé, azt hiszem," mondta.


"Természetesen," mondtam.


"Kedves Zhirinovsky az emberek," mondta. "Európa nem tartozik rád."


"Köszönöm, hogy ezt mondod, Doktor úr" - mondtam. "Egyébként, amit én olvastam, nem mi vagyunk itt mindig szívesen látjuk."


"Igen," mondta. "Ott vannak, aki elfelejtette, de az nem körül ih számok. Azok számára, akik felejtsd el, az a legjobb hozzáállás a tolerancia."


"Nos, Doktor úr, hozhatok valamit inni?"


Megrázta a fejét sajnálkozva. — Köszönöm a nagylelkűségedet, Anderson, de attól tartok, vissza kell utasítanom." Az ok, hogy itt nem a világi, hanem tisztán szakmai."


Lépett köztük a lány, aki mindig tanul az asztalnál. Ő hátrafordult a feje felé, csökkenti a már puha, kulturált hangon még tovább.


Ez volt a hangja tele célozgatás. S ebben a pillanatban hang, amely célja az volt, hogy lenyűgözni a hallgató. Inuris ' felsőbbrendű intelligencia, ego-páratlan képességeit, a legjobb szándékú őszinteség, s ha ez még mind nem elég, a veszély, a gúnyos egy ember, akinek két társa lehet tekinteni, képes erőszakkal.


"Ha ismeri Európa, Anderson," mondta, " de főleg Dél-Amerikában, talán tudják, hogy a cím a doktor használt, teljesen szabadon. De az én esetemben ez egy címet szerzett, valamint szerzett, miután sok év kemény edzés. A M. D. Anderson, egy szakember a műtét foglalkozik, hogy bizonyos mértékig a mechanikus arts. Felismerve ezt, s nem célja, figyelmen kívül hagyva, az intelligencia növelése, megpróbálta megszerezni további különlegességek. Ő is egy pszichiáter, egy gyakorlat, hogy foglalkozik" — meredt rá - " a legnehezebb esetekben.


Hozzájuk tartozik, hogy nem lenne baj, hogy felkavarják az ego a glee-ben. "Szóval te vagy a mester?"


Ő volt a jutalma egy borzongás futott át a testén. "Igen," mondta, próbálok nevetni. "Azt hiszem, ezt hívják Amerikában." Egy nagyon érdekes primitív kifejezés. De nem szabad koncentrálnia. Mint azt akartam mondani, hogy ez a fiatal hölgy volt, az egyik a betegek.


A hangja csökkent döbbenve, bizalom. "Úgy érted, hogy beteg, Doktor úr?"


Dr. Inuris próbáltam a legjobb, hogy toleráns, de láttam, hogy próbáltam a legjobb, hogy legyen türelemmel. "Nos, ez egy nagyon általános kifejezés, hogy így fogalmazzak. Szakmailag, minden sokkal bonyolultabb. De tegyük fel, anélkül, hogy zavaró a kapcsolat orvos, beteg, anélkül, hogy a műszaki leírások, hogy a fiatal hölgy szenved súlyos érzelmi zavar."


"Nem értem," mondtam. — Nem tudsz átverni. Pedig remélem, hogy így lesz,mondta magának.


"Nem minden érzelmi betegségek mutatkoznak, úgy, hogy az ih könnyen felismerte a nem szakemberek, mint te."


"Azt hiszem, nem," mondtam.


Dr. Inuris rám mosolygott. "Örülök, hogy ilyen széles outlook, Anderson," mondta. "Guido világossá tette számomra, hogy a viselkedés a kaszinó volt, hogy is mondjam, kissé agresszív."


"Igen", mondtam. — De másrészt, ez az úriember az a tiéd, nem értettem, miért hívják barátságos ez a fiatal hölgy." Úgy értem, hogy fáj neki, de ő nem tűnik különösebben lelkes önzés.


-"Nézzék el nekem még egyszer, hogy" Dr. Inuris mondta, mint ő engem szólított meg egy képmutató, sugárzó mosollyal. "Hébe-hóba Guido lesz túl nehéz. De ő, azt hiszem, attól félt, hogy a dühömet. Látod, én nem futok rendszeresen klinikán. A fiatal hölgy bízták, hogy az ellátás a villa, nem messze innen, de ebben a szakaszban az a kezelés, nem indokolt, hogy a téma, hogy mi úgy gondolom, a normális társadalmi visszatér.


"Múlt héten" - folytatta - " hé, sikerült elhagyniuk a villa egy jogosulatlan utazás a kaszinó. Guido nem egy szakmai nővér, s talán ezért meg kell várni, hogy a hibákat a részéről. Ennek ellenére a lány átmeneti eltűnése nagyon dühös Guido, ő pedig ünnepélyesen megígérte, hogy a lány már nem várat magára a kísérője. Mégis, hogy sikerült megismételni úgy, hogy ma este.


Érthető, ugye, hogy Guido, hogy is mondjam, meglehetősen türelmetlen vele? Majd " - mondta a doktor. Inuris mondta őszintén ," az is világos, hogy, mint egy Amerikai úriember, egy nemes, közbelépett, hogy megvédje őt a valami, ami teljesen elfogadhatatlan viselkedés neked."


"Nos, Doktor úr," - mondtam, " nem is tudtam, hogy olyan sok volt a dolog mögött. Azt hittem, a te szolgád volt, akár valami."


"A látszat csal" - mondta.


"Igen," egyeztem bele. "Szabó vigye el, nem hittem, hogy beteg volt."


Dr. Inuris megveregette a kezét megnyugtatóan. -"Nos," mondta. "Ez túl sok neked, hogy megértsük a dolgokat alapján egy rövid megfigyelés, még az orvosi tudomány néha összezavarodik."


"Értem" - mondtam.


— Most pedig, uram, megérti, ha azt kell kérnem, hogy hagyja-er - " ... a személyzet fogja befejezni az este, a lány pedig vidd vissza a villába. Nem tudom, hogy sok más beszélgetések volt barátjával, de ha lehet, adjon néhány jó szándékú tanácsot, akkor bölcs, hogy nézd meg mindent, amit lehet, azt mondta, a fény, a betegsége. Néha nem az a kísértés, hogy ez nem tűnik valószínűnek első pillantásra, de sajnos ezek által okozott betegsége, ami, remélem, meg tudom gyógyítani."


Az övé, bólintott egyet. — Nagyon remélem, hogy lehet meggyógyítani, Doktor úr. Úgy tűnik, nagy kár, hogy egy aranyos lány, mint ő..."


"Minden remény megvan arra, hogy" Dr. Inouris mondta. "De a kezelés időtartama valószínűleg elég hosszú."


"Kár", mondtam.


"Természetesen," mondta, egy csipetnyi türelmetlenség. — De most már tényleg mennünk kell." Öröm volt találkozni, Mr Anderson. Nagyon szép. Ő eltörte az ujját, majd Guido költözött, készen áll a cselekvésre.


Nem volt rá szükségem. A lány felállt, felhúzott a táskáját a hóna alatt, majd odasétált hozzájuk. Az orvos mosolygott, kellemesen rá.


Egy kifejezése fegyelmezetlen undor, elment az orvos, valamint Guido mimmo, hogy a forgóajtó, amelyen keresztül lépett be. Egy magas, szögletes Kínai férfi blokkolt Ey útját, de amikor ő odament hozzá, ő félreállt, hogy nyissa ki az ajtót neki, majd követte őt. Guido követte .1


"Sajnálom, hogy zavarom," Dr. Inuris mondta nekem.


"Milyen kár", mondtam. "Egy ilyen aranyos lány..."


"Próbáld meg elfelejteni őt, a drága ember, a" Dr. Inuris mondta, ahogy ment, hogy Nap.


"Majd megmutatom én neked" - mondtam.


"Nem kell, édes más" - mondta egy omlós hang. "Ó, — mondtam. — Nagyon szeretném."


Az orvos arca elsötétedett. 'Ahogy akarod.'


Őt követte őt a nap. A fehér Mercedes parkolt a járdán. Felismertem, mint az autó láttam, hogy jön ki a kaszinóban. A lány, Guido, a Kínai állt a közelben.


Az Orvos tapsolt egyet. Azt mondta, hogy " Mire várunk?"


A Kínai férfi kinyitotta a hátsó ajtót, majd előre léptem, majd beült a volán mögé.


A flash az a hosszú, mutatós lábakkal, a lány csúszott be a hátsó ülésre. Észrevettem, hogy volt rajta balett szivattyúk, magas sarkú. Manapság a nők ritkán hordok orvosi ih, de nincs cipőm valaha is megérintette a nő lába olyan jól. Látta ih néhány évvel ezelőtt, amikor Nicole Kara még mindig életben van.


Dr. Inuris csúszott be. Guido becsukta az ajtót, majd leült mellé a Kínai. A motor már járt, a kocsi csúszott el a járdára.


Neki nézni, hogy elmenjenek, mint megjegyezte a rendszámot. A Mercedes megcsúszott, hogy megáll a sarkon. A hátsó ablakon, láttam, hogy a doktor emelje fel a kezét, hogy a szép arc.


Aztán meggondoltam magam. A hatalmas kéz nyugodt, mint egy hatalmas pók. Egy pillanat múlva, csak a hüvelykujj mutatóujj voltak kilóg a kéz körül.


Mint a szellem kocsi fordult be a sarkon, a doktor. Inuris nagyon lassan kinyújtotta a kezét, óvatosan, majd egy mosollyal intenzív öröm, majd tegye az ujját a lány torkán, s kezdődött meg.


6. fejezet


-


Aztán megfordult, s ment vissza a bárba. Ha Sokkal Több. Inuris azt jelentette, a gyors halál, hagyta volna, hogy Guido csinálni. Talán a doktor szerette a lassú halál, volt benne. De ha ő képes volt erre, ő válassza ki, sokkal inkább egy kényelmes ülés, mint a hátsó ülésen egy autóban.


Ő hozott vissza, hogy az ő széke alatt a kritikus tekintete a pincér, aki úgy nézett ki, némileg megkönnyebbült, amikor visszatért a kis sétával kint Dr. Inuris a félelmetes kis banda. Nem hízelegni magamnak, hogy a pincér volt aggódik a biztonság vagy a bizonyíték. A feltételezett ego igazi érdeklődés volt bennem, feltéve, ha egészséges volt elég, hogy kifizesse a számlát, hogy ha, mint sok turista, lehet, hogy nem is tudom, hogy a tipp volt tartalmazza a számlát, ezért fizetni gmu kettős.


Csináltam egy gesztus a levegőben, s sietett az asztalhoz, alaposan csökkenti a szemét, hogy nyomja meg a márvány bill felém. Ahogy követtem az utat a kezem ego, a szemem esett a kézírás. Volt egy papír állni, torz, a szár, a pohár, amely körül a lány ivott.


Felvette a poharat vette a papírt. Míg a Másik. Inuris voltak hazudni egymásnak, ő nagyon elfoglalt.


Írta az üzenetet egy szemöldök ceruza. "Villa Narcissa," mondta, " a Cap. Segíts, Kosztya Isten. 'Nem írta alá, de rájöttem, hogy a görény még mindig nem tudom, ki volt.


De én tudtam, hogy milyen volt: normális, annak ellenére, hogy minden, Dr. Inuris mondta. Gyönyörű, mindenre elszánt, magabiztos ahhoz, hogy a baljós orvos ellenállás nélkül. De hema volt, s maradt is egy rejtély.


Rejtély volt, hogy ő fogja megoldani mindkét ér véget az este.


De gyorsan kell cselekednie. Megnézte az óráját. Például, fél, Dr. Inuris volt egy nagy előnye. Kifizette a számlát, nem szólt, de sokkal inkább az, hogy a pincér adott csalódás, majd balra a Negresco a főbejáraton. Taxi vártak az utasok. A Renault-val, az első a sorban, a sofőr, egy kövér arcú ember, feküdt a fejét hátra vetve, horkolás erősen a volán mögött. Amikor az ego megérintette a vállát, ő azonnal felébredt. Felnézett rám, sugárzó mosollyal, hogy mindig egy keverék állat önálló gúny, valamint intrika, a mosoly egy ex-katona. "Monsieur" - mondta, mint ha magára a figyelmet.


Megkérdeztem. "Tudod, Cap Ferrat-ban?"


"Természetesen," mondta.


— Tudod, Villa Narcissa ?"


"Igen."


— El tudnál vinni?"


"Ahogy óhajtja, uram." De sajnálom, ez egy furcsa hely.


'Tényleg?'Azt mondta, rángatja nyissa ki a hátsó ajtót, az ego Renault, majd bejutni. "Mondd meg nekem, hogy miért, de most siessünk."


Az autó csúszott nyugati végig a sétányon, majd meglendítette körül az első kanyarban.


"Senki nem lakik ott. Elhagyatott itt, " mondta.


— Voltál már ott mostanában?"


— Nem, azt nem mondhatom. De senki nem élt évekig, Monsieur. Tudom, hogy neki, az biztos. Néhány héttel ezelőtt, talán egy hónappal ezelőtt haladt el, mimmo nim éjszaka. Van egy kő fal között a villa az út, egy kovácsoltvas kapu a kapu. Neki, úgy nézett ki a kapun. Nem volt béke. Lehet érezni, amikor senki a házban. Ez a villa volt egy ilyen otthon.


— Tudod, hogy kihez tartozik?"


— Nem, uram, nem tudom. Tulajdonosi itt átmegy az egyik tulajdonos a másik, néha a jelenléte egy idegen egyszerűen azt jelenti, hogy a két kap engedélyt élni a villában."


A Renault volt veszi fel a sebességet. Láttam a Beau Rivage Hotel eltűnik a hátunk mögött, aztán mi lett belőle egy kanyarban az út lejtős lassan a kikötő út vágja ki a köveket, hogy figyelmen kívül hagyják a tenger.


"Mindig vannak új arcok a villák," a sofőr azt mondta.


"Halad a Közel-Guinea Cormiche? "Mondtam.


"Igen, uram."


Most voltunk a hegymászás, a város Szép volt mögöttünk. Alattam, a jobb, a tenger, feküdt mozdulatlanul, egy takaró alatt, a köd.


— Nagyra értékelném, "mondtam," ha nem vennének fel, hogy a kapu Villa Narcissa, hadd térjek ki egy kilométer korábban."


"Van," a sofőr azt mondta. Valószínűleg egy jó katona. Kövér, okos, még akkor is. Értem, hogy mit ad a gmu ha érti is, meg a többit felejtsd el. Először is, vigyázz magadra túlélni. A túlélés volt mindig a legjobb reklám egy katona lehet, hogy magának.


Hajtott gyorsan, zökkenőmentesen, élvezi a kihívást, az egyik legizgalmasabb utak a világ. Az út kihalt volt, s rágyújtott egy pár sárga lámpákat, hogy megtörje a függöny a köd. Bár az éjszaka csendes volt, a sebesség létre egy kellemes szellő.


"Itt," mondta.


Egy jelzést, hogy " St.-Jean-Cap-Ferrat magasodott, s villant mimmo. Jobbra, vázolt valahol a fények, a Cap feküdt, mint egy hüvelykujj kilóg a tengerbe. A Renault motor vinnyogott, mint a vezető csúszott be alacsony felszerelés, felkészülés a leereszkedés nagyon jó Corniche.


— Hamarosan ott leszünk", mondta egy kis szórakozás. — A barátaid vár rád?"


Ő nem bánja, gmu veszi fel. "Nem," mondtam, " attól tartok, nem.


"Lehet, hogy te mit akarsz."


Rátette egyik kezét a kormányon, s úgy érezte, az ülés alatt a többi. Amikor meghúzta ego, volt egy csavarkulccsal a kezében. Nevetett. — Talán lehet ezt használni?"


Talán. De majd nélküle. Köszönöm a kedvességedet.


"Nem baj," mondta. "Ez a villa van egy furcsa hely. Próbálok nagyon nehéz. Nagyon barátságtalan volt. Ez nem egy otthon, ahol úgy érzi, kényelmes, isten hozott."


"Soha nem voltam ott" - mondtam. "De hiszek neked.


"Majd kapcsolja ki a szent, a" mondta. "Ez segít az éjszakai látást."


Megkérdeztem. "A hadsereg?


"Az Idegenlégióban, "mondta," csukd be a szemed egy pár percre. Majd én megmondom, ha ott leszünk.


Egy idő után a kocsi megállt. "Rendben," mondta.


Kinyitotta a szemét. Koromsötét volt körülöttünk. Átadta a sofőr egy halom számlát.


"Szerencsés vagyok," mondta.


A ki, a kocsi körül.


A sofőr hajolt ki. Kilométeres nyílt. A jobb. Egy kőfal. Három méter magas. Törött üveg tetején. A kapu hét méter hosszú. Hegyes tetején. Nincs mit ellopni belül. Legalább egy hónappal ezelőtt. De legalább jó szerencsét.


Még akkor is mosolygott, mint az autó csendben mögött az úton. Vártam addig, amíg már nem hallottam többé, aztán elmentem. Míg a shell volt még, megnéztem, hogy a penge még mindig érvényben volt.


Bit a moha, tele a régi nyögés, mint ha a csírázó romlott. Rozsda levált a vaskapu. A holdfény ragyogott a tűlevelű fák, hogy rose közel egymáshoz, mintegy a foltokban köd, majd játszott a ápolatlan fű, hogy beképzelt körül a földet, mint egy szakállas, egy tetem.


Nem sokat láttam az úton. Csak az utat az autó, ami csak telt el, figyelembe véve az bejárni a letaposott fű. Magas fák álltak, mint őrszemek között a kíváncsi tekintetek, a villa.


Ott állt a kapu előtt egy darabig, a hallgatás. Csak a csend. Nem a kutyák jelzés a jelenléte. Nem a hatodik érzék, a jelölést járőrök, olyan értelemben, hogy a már mentett meg annyiszor.


Ő is levette a kabátját, majd eldobta a fal, hogy megvédje a kezével a piszkos üvegszilánkok, hogy feküdt a sziklák, várja a kíváncsi, hogy elvérzik. Felugrott, talált egy cég lábát, s húzta fel magát egy mozdulattal, húzza a zakóját vele együtt.


Guggoló lábánál, a falat, megállt, figyelt. Csak a csend. Guggoló alacsony használja a fák le, előre, párhuzamosan az utat. Az övé volt, lassan. A láb taposta a nedves fűben. A köd, hogy a szaga, a tűlevelek pedig tengervíz kavargott körülöttem.


Mint már felmászott a hegyre, láttam egy reménysugarat, a fák között, s a ködön keresztül. Néhány másodperccel később elérte a nyílt terepen.


Megállt a szélén, a fák között, s látta, hogy a kocsi vágányok tőlem jobbra balra, aztán jobbra van a bejárat a villa. A fehér Mercedes, szinte elhomályosítja a ködben ott állt a sötét, néma a felhajtón.


A villa magát, hideg, mint a kő, lebeg az éjszakában, tengeri levegő, magasodott körül a köd, mint a jelenet egy szörnyű rémálom. Magasan van az ablak, körülvéve lóg redőnyök, egy darab tejszerű, fehér függöny elkapta a holdfény, s nézett le a jelenet alatt, mint egy unseeing szem. A felső két emeleten, a villa sötét volt. Szergej égett a három ablakot, az első emeleten terv.


Belül maradva, a fák, a ház gyorsan lekerekített meg. A hátán, az oldalán, a másik oldalon, a bejárati maradt fekete, néma. Kezdte, hogy a megközelítés a durva fű. Csak egy vékony függöny hatálya alá tartozó, a jobb oldali ablakban. Emelkedik a combon, ő is belenézett belül.


Ez volt a konyhában. Egy magas Kínai férfi háttal ült nekem egy fából készült asztal, iszik egy csésze gőzölgő tea.


Én ragadtam le, majd átment a másik ablak, az áldás, a nedvesség, ami már muffling a bozontos füle. Lassan felemeltem a fejem, megint azon kaptam magam, hogy nézzen utána, hogy a szobában csak egy ágy. Guido feküdt az ágyon, a fejét megtámasztotta a falhoz, végiglapozni egy magazint. Láttam, hogy vegye le a kabátját, majd transzfer a pisztoly az övéről, hogy a vállán oldaltáska.


A harmadik, a három égő szobák volt jelentős távolságra található az első kettő. - A páncél esett, vezetése alatt a szint, az ablakpárkányt, a doktor hangját hallottam.


"Drágám," mondta. — Próbáltam nagyon nehéz türelmesnek lenni veled. Aztán rájöttem, hogy a türelem nem jutalmazták a megértés, hála az ön részéről; csak a hűtlenség pedig árulás. Most pedig, sajnos, a türelmem elfogyott.


Az övé volt, most szintjén az ablakon. Nyitva volt, de az orvos hangját, azzal vádolják, hogy veszélyes, egyértelműen látható. Elment az ablakpárkányon. Egy másik részben az, hogy a vékony fehér függöny, csak részben készült, ott lóg a szobában, mint egy pókháló a sírban. Kinézett az ablakon, ő világosan látta, Dr. Inuris a lány. A doktor vette le a kabátját, majd tegye a sál vissza, de egy pár dupla szemölcsök még meredt a redők a selyem ragtapasz.


Neki, látta, hogy a lány még mindig felöltözve pontosan ugyanaz, mint amikor ee találkoztam vele. Nem, keze összekulcsolva a háta mögött, mint egy gyerek, hogy szidta a rossz viselkedés, a fejét kissé meghajolt, s a fényes haja volt kötve egy halvány zöld szalag.


"Reméltem, hogy mutassa meg az elismerését," az orvos mondta. "Reméltem, hogy eljössz velem a salvo a kincseket, hogy csak egy nő tud adni, hogy elkezdi visszafizetni az odaadás, hogy az öntött ki ilyen egyértelműen, így folyamatosan. Lehet, hogy nem hiszel nekem, de tényleg ez volt a legőszintébb remény. De talán túl bizakodó. Nem ez lesz az első alkalom. Így azt is tudom, hogy mit nem adott önként lehet venni erővel." A lány felnézett rá nyíltan. Lassan mondja, szándékosan. "Szörnyű vagy," mondta.


Inuris arca eltorzult a dühtől. Felemelte a kezét, aztán leeresztette újra. — Ez nem a második alkalom, hogy ma este, hogy provokált elég ahhoz, hogy én meg akarom mutatni, a kegyetlenség, a rendkívül szép arc." De nem kellett volna, kellene? Ő, aki annyira szörnyű. Igen, tudomásul veszem, hogy a funkciók nem oldódott meg magától. Mások már ezt magyarázta nekem.


"Ne érts félre, Orvos," mondta a lány. — Nem említettem, hogy a megjelenés. Nekem van a legkevesebb jogod.


'Óh, Lee! - mondta a doktor.


"Nem, — mondta.


"Hát, édes?"


"Szeretlek, mert vagy olyan kimondhatatlanul rossz", mondta.


Az Orvos nevetett, egy éles kacaj menekülő körül az ego obszcén torkát.


"Milyen keveset tudsz arról, hogy rossz erről beszélni nen olyan könnyen. De hamarosan többet megtudni róla, magam is lesz a vezető, a tanár, a társa."


"Nem," mondta.


"Ó, igen, kedves" Dr. Inuris mondta. "Nagyon hamar. Itt, ebben a szobában, az ágy.


A lány pillantott gyorsan az ajtót.


A doktor a fejét rázta. "Nem," mondta. "Ez nem fog segíteni.


A lány elfintorodott.


Abban a pillanatban azt akartam cselekedni, hogy beront a szobába, hogy Dr. Inuris, s hallom a lágy, érzelmes hang. De kényszerítettem magamat, hogy nyugodjon meg. Míg most, a vadászgörény semmit sem tett, de a fecsegés. A lány túl fogja élni. Ahogy azt várni, úgy lesz egyre több lehetőséget, hogy többet tudjon meg ezt a perverz férfi ego titokzatos fogságban, aki foglalkozik vele, fantasztikus arcát, hibátlan test, hogy felébressze az ego, fenyegetettség.


Vigyorogva a brutalitás, valamint várakozás csupasz ego fogai. "Nos, a dollár verem," mondta. — Adok neked egy utolsó esélyt. Neked adtam mindent, amit csak lehetett. Adsz nekem, amit tudsz cserébe, vagy venni tőled?


"A tied vagyok, Doktor úr", mondta határozottan -, " de te is tudod én is tudom, hogy soha nem a tiéd legyek."


Az orvos arca elsápadt, s az állkapcsát összeszorította a harag. A véna pulzáló a templom, mint egy sárkány, összegömbölyödve alatt az egója sápadt hús. Odament a lány, aki most ült csendben, nyugodtan nézett rá mimically, mint ha az ego nem létezik. Ego hatalmas kéz elérte pedig elszakadt a szalag körül a haja, ami esett hé, a vállára egy arany-vízesés.


Düh lobbant fel a visszataszító része az ego arcok, felerősítve, hogy nekik az a néhány másodperc telt a gmu-hoz megragad a zöld szalagot, s dobd a földre. Elhallgatott egy pillanatra, hogy foglalkozzon vele, de készüljünk fel egy hidegvérű támadás nem. A lány továbbra is a mimm vele, mint ha az ego célja az volt, többé nem nyúlok hozzá, mint az a hang, egy légy.


Az orvos kezét újra. Ego hosszú, vékony ujjai körül a finom dekoltázs, a ruháját, s a keze szándékosan szünetel a buja dekoltázs a mellei közé.


Ő egy gyors mozdulattal a csuklóját, majd kihúzta a ruhát le a testét. Ült mozdulatlanul, mint ő húzta a kendőt a nyakán, s hagyd, hogy esik a földre a zörgés.


Ő nem mozdult, hogy megvédje őt csupasz mellkas, a mohó izgalom tombol az ő egója szemében. Karja lógott, az ő oldalán. Rajta volt, csak fehér bugyiját, balett szivattyúk.


A doktor levegőt felszisszent tőle. "Szóval," - mondta.


Mint kényszerítette magát, hogy figyelmen kívül hagyja a belső hang azt kiabálta nekem, hogy megtörje az ego kígyó nyakát, a kezem lecsúszott a lába, aztán a bugyiját kezdődött, hogy csúszik le a cserzett bőr a combok.


Hubert igaza volt, Nicole, ha volt Nicole Kényszerítve. Ő volt természetes szőke.


Az ágy volt tőlem jobbra, a sarokban, a fal közötti, valamint az ablakot. A lány, még mindig mozdulatlan volt, a bal oldalon, Dr. Inuris között az ágy.


Egyre térdre, lihegve kissé izgalom, kimerültség, csak forgatta fel a bugyiját, hogy a bokáját.


Dr. Inuris kell a lábát, megragadta ee karját, majd elindult húzza vissza az ágy.


Megengedte neki, hogy egy lépést, majd még egy, csak hogy biztos legyek benne. Nem volt anyajegy a belsejében a bal combján. Nem, egyáltalán nem. Akkor ugrott át az ablakpárkányon, majd bement a szobába.


Az orvos fordult hozzám. A lány csúszott vissza, hogy a köteg tönkrement ruhákat.


A sál leesett a doktor nyakát, felfedve az ego émelyítő gallér körül a szemölcsök. Mielőtt a híd a szakadék köztünk, ő zárt be az ámulat.


"Guido! kiáltotta. "Guido!


7. fejezet


A sarokban a szemét, látta, hogy a lány emelje fel a rongyos ruhát, majd nyomja meg a maradékot a szövet ellene érzéki test. Dr. Inuris csapdába esett, mint egy pók, csak az idejét vesztegeti érkezését várják a halálos Guido.


Nem próbált futni. Ez villant át az agyamon, hogy attól félt, hogy befut a kis hóhér egy sötét folyosón, majd fizetnie a bírságot a Guido hibás így lehet pénz formájában egy 22-es kaliberű pisztoly golyó, hogy az a szemétláda. Ugyanakkor volt egy mentális kép egy törpe ősember ugrás ki az ágyból, húzza a Trejo pisztoly a hóna alatt, s fut felé a lány szobájába.


Olyan, mint egy sarokba szorított boxer, Dr. Inuris költözött balról jobbra végig a fal a szobában, ego, tenyérrel kifelé, mint ha egy gesztus, a megbékélés.


Nem kell sok idő. A doktor úr volt, mint egy fizikai fenyegetést jelent, mint a vattacukor, de nem volt értelme, hogy egymás között Guido. A web harcolni, hogy bekerülhessen volt az egyetlen, ahol az esélyek az ő oldalán.


Hagyta, hogy a gmu megközelítés egy hullám a vállát, bal karját. Rúgott, megragadta a jobb karját. Ő megjelent egy ütés, egy tisztességes ego ütés a állkapocs. Nekiment a falnak, aztán csúszott le, eszméletlen, vér streaming le az ego a lila ajkak.


A stahl nem siess, hogy élvezd a látványt, de inkább fordult, majd rohant a nap felé. Késő. Az lassan kinyílt.


Guido állt ott. Trejo célja az volt, hogy az életem. "Állni" - mondta.


A kezét emelte. Azt mondta nekik, hogy abban az időben, Nicholas Anderson, a védelmező, a kisasszonyok veszélyben, nem volt különösebb oka annak, hogy foglalkozik Guido. Ez nem feltétlenül szükséges.


A fegyver maradt mozdulatlanul. A doktor még mindig magányos volt most. Guido elmosolyodott. — Így került az a szemét le, nem?" Nos, ez minden, azt hiszem. De még mindig nem hagyja jóvá, haver. Ez azt jelenti, hogy rossz nekem. Én pedig nem szeretem. Meg kellett volna elfutni, amikor azt mondtam. Most lehet, hogy megbánod.


Guido éles szeme vette a lányt, majd kiszélesedik. "Öltözz fel," mondta. "El Tysoeng ." Mondja nekik a doktor segítségre van szüksége. Ne légy szemtelen.


A lány hátat fordított nekünk, kivett egy bőröndöt az ágy alól, kiválasztott néhány ruhadarabot, majd öltözni kezdett.


"Te," Guido azt mondta, hogy " válassz ki egy darab falat, majd tegye a kezét.


Én csináltam, ahogy mondták. Guido volt elfogadható keresési nekem. Valószínűleg már a fenekem az ilyen viccek gyakran elég ahhoz, hogy megtanulják a kereskedelem. Ego keresési talán hozott Gmu egy fegyvert, kést, gáz bomba, de nem volt elég jó, hogy három borotva. Guido nem túl fantáziadús. "Rendben," mondta, " te tiszta vagy. Fordulj meg, tegye a kezét a feje mögött tartsa ih ott, míg nem szólok neked, hogy tedd ih le."


Bozont hangokat hallottam az ajtó előtt. A lány visszatért a Kínai férfi, aki kezében egy törölközőt, ami úgy nézett ki, mint egy kis tál vizet. Ez volt az első alkalom, Ruki egója látta. A körmök a mutató ujj, a kis ujjait kinyújtotta, mint négy centis tőr.


"Mondja meg az orvos, Tysoeng," Guido azt mondta.


A Kínai bólintott.


"Te," Guido azt mondta a lány, " stand mellett, hogy a fehér lovag a tiéd, nem vicc. Elég volt belőled. Ha rajtam múlna, én lő mindketten itt a helyszínen. Akkor kényelmesebb lenne.


A Kínai férfi térdelt mellette Dr. Inuris, letörölte Ego arcát egy törülközővel. Az orvos felnyögött, majd az ego feje lógott le a csúnya nyakát. Ego szeme pislogott. A Kínai férfi folytatta, hogy törölje az ego, amíg az orvos tolta az ego félre, óvatos, ne érintse meg az ego hosszúak a körmei. "Segíts nekem, Chang," mondta.


A Kínai férfi megragadta az Ego, a karjai alatt, majd felemelték. Ő továbbra is sovány a hátát a falnak, nyögés. "Hozz nekem egy kis brandyt, Chang," mondta.


A Kínai ember ment ki a szobákat, majd visszatért egy pillanattal később egy pohár konyakot. Az orvos mártott arca a pohárba, majd belélegezve a füst, mielőtt inni. Szabad kezével érezte, hogy a sérült állát. Aztán megfordult, hogy egy fáradt mosolyt. "Nem valós kár, Anderson," mondta. Legalább is nekem. Ahogy te is... lehet, hogy ez egy más kérdés összesen.


"Hallgass rám" - mondtam.


De Guido félbeszakított: "pofa Be" - mondta.


Dr. Inuris intett neki, mint egy edző foglalkozik a fiatal kutya csaholt. "Elég, Guido, "mondta.


Guido adott neki egy pillantást, hogy nem voltam goromba. Úgy tűnik, ih kapcsolat nem épül mellékletet. Guido lett volna, mint boldog, hogy pont a kis a Dr. Inuris automatikus pisztoly, a lány meg én, csak nézni minket összeomlás alatt az ego a golyók.


— Nos, Mr Anderson, azt hiszem, itt az idő, hogy jöjjön egy kis végső megértés. Azt hittem, világosan megmondtam, hogy vissza Negresco, hogy a lány, aki érdekelt volt, nagyon beteg. A jelenléte csak súlyosbítja, illetve nehezíti a betegség. Hajlandó vagy elfogadni a meglehetősen drámai módon olyan fájdalmasan bizonyította a hűségét, mivel úgy tűnik, nincs sérülés nem történt. De meg kell értened, hogy én vagyok a tudomány embere, s nem tolerálja az olyan interferenciát, amikor a nagyon súlyos probléma kezelésére egy beteg ember."


"Ha valaki ebben a szobában beteg, Orvos," mondtam, " ez vagy te.


Érezte, hogy újra a hatalom az ego erőfeszítéseit, hogy tartalmazza a düh, ami azzal fenyegetett, hogy letépje az ego maszk a jóságos doktor kiereszteni a sodrott harag égett benne.


Borzongás futott végig a testén. Még egy korty konyakot. Ego szeme bámult a sárga folyadék, mint ő kavargott a brandy a kezében. Kezdte megérteni, mit hallottam, majd láttam, több, mint gyanús. "Mr" - mondta az egyik a leereszkedő mosoly. "Vannak olyan esetek között, egy orvos, egy beteg, hogy úgy tűnik, hogy is mondjam, furcsa, hogy egy avatatlan szemlélő. Egy olyan jelenet, amit még az is lehet, megrendítő a matek, hogy valaki, mint te, lehet azonnal érthető, hogy az egyik kollégám.


"Hagyd abba, Doktor úr" - mondtam. "Én nem fogadom el, ha így gondolod, akkor még őrültebb, mint gyanakodott, de gyanítottam, hogy teljesen csalás, valamint szégyent, amit a szakma."


A doktor bedugta a szájkosarat a gömbölyű tál az üveg konyakot, majd vett egy mély levegőt, mielőtt meredt rám.


"Milyen kár" - mondta egy szomorú mosolyt. "Túl rossz. Az ön számára. - Bolond vagy, Anderson. Ha csak figyelj rám, most élvezd az a kilátás, hogy merítik magát a nagyon gazdag szépség, a Cote d ' Azur. De ehelyett, a makacsság kényszerített rá, hogy megzavarja a tervek. De uram, ez nagyon sajnálatos.


"Sajnos," - mondtam. "De ő nincs itt a lány, azt hiszem."


"Hősök szórakoztat, Anderson," mondta, miközben a brandyt. "Talán a tapasztalat gyökerezik Western, mint sokan, hogy a társai, de az enyém, az a tények alapján. Tehát az övé, remélem, elhiszi nekem, ha azt mondom, hogy az alapján a jelentős tapasztalat, hirtelen halál teljesül több, hősök, mint a gyávák. De az biztos, hogy ez is csak, mint nem kívánatos nekik, mint az ih kisebb, de bölcsebb, testvéreim. De elég ennyi bölcselkedés. Legyen elég annyi, hogy nem tettél minket, a lány, egy szívességet. Nekem, nem vagy több, mint egy kis kellemetlenség.


"Ez még a jövő zenéje, Doktor úr" - mondtam.


"Természetesen," mondta. "De most jön."


Dr. Inuris tedd le a poharat. "Tiong, szedd össze a csomagokat, majd mindent a kocsiban. Indulunk, amint lehetséges.


Fordult vissza hozzám. "Most, Anderson, már kellemetlenül érintett. Neki kéne adnom ezt a házat most. Hamarosan Guido, Chang, neki, a fiatal hölgy, akinek a jóléti érdekli annyira, hogy elmegy. Mi lesz, keresi az új szállás elővigyázatosságból ellen zavarok lehet, hogy ez okozta, az emberek, akik kíváncsiak a helyét. A business "- ego vékony ajkai elváltak az önelégült mosollyal, szemében rohant a lány - " addig folytatódik, amíg az elkerülhetetlen mindkét végén.


Guido intett a pisztolyt. — Mi fog történni vele?"


"Ah, Guido. "Kedves Guido," mondta Dr. Inuris. 'Légy türelmes. Majd írok egy receptet Anderson, a megfelelő időben. Addig is, javaslom, hogy az ego egyik alagsori szobák, majd kötözd meg szorosan. Kérdezd meg Chang, hogy velem gyere. Aztán, amikor Chan már összepakolta, majd a két betöltötte a kocsit, majd meglátjuk, mit tehetünk Anderson ego-központú elszakadás ez a fiatal hölgy.


"Menj," Guido azt mondta, rámutatva, hogy az ajtót.


Chang csatlakozott hozzánk kint a folyosón. Ők egy nagyon jó csapat a dell is. Chang mögött, a folyosó végén van előttem, jól el tőlem. Guido maradt elég messze mögöttem, hogy nem tudtam gyorsan felé a fegyvert.


A végén a lépcsőn, ott volt egy kis lépcső vezet lefelé. Alján a lépcsőn, beléptünk egy kis szobában, üres, csak egy fából faragott támlájú szék, meg egy fehér festett szék, amelyen egy újság volt, szépen összehajtogatva a félhomályban egy csupasz körte fa csavarni a mennyezet. Az asztal alatt, szépen gördült fel, mint ha ih volt ott rendeltetésszerűen, voltak hosszúságú kötelet.


"Ülj le," Guido azt mondta.


Volt egy hatékony munkavállaló. Csak elvitte Őket egy percet kötni a karját a szék támlájára, s a lábam a lába.


"Most már mehetsz, Chang," mondta.


A Kínai csökkentette a fejét egy felületes íj, akkor ment fel a lépcsőn a csend.


"Elküldtem," Guido azt mondta, hogy " azért, mert valamit el kell mondanom.


'Hé?'


"Az orvos azt hiszi, valami kópé vagy, haver. Az ego nevetni. Ért a pisztoly csöve alatt az állam dőlt hátra a fejét. — De én nem hiszem, hogy ez vicces." Már okozott sok gondot, pedig én nem szeretem. Szóval, mit kell mondani, amit az orvos által tervezett, hogy-lehet, hogy életben hagy — meg fog halni. Gondoskodom róla, hogy ide gyere, mielőtt elmegyünk." Akkor megöllek." Az orvos, lehet, hogy mérges rám egy darabig, de még mindig nem nagyon örül nekem. Majd egy óra múlva, ő majd eldönti, hogy ez nem igazán számít. Olyan halott vagy, de nagyon boldog vagyok.


Hozzájuk tartozik, s nem fáj, hogy ez a majom elhinni, hogy ő foglalkozik a puhány. "Van egy csomó pénzt, Guido," mondtam. — Ha elengedsz, adok neki mindent."


"Ó," mondta. "Szeretem, ha kértem."


"Lehetsz gazdag, Guido," mondtam. 'Hadd menjen. Kérlek.'


— Csak azt akarom mondani, hogy egy dolog", mondta, nyomja meg a fegyvert egy kicsit nehezebb. Ő leeresztette a hangját, hogy egy suttogás. — Meg fogsz halni, haver. Ő kivette a fegyvert, majd gyorsan ment ki az ajtón. Látta, hogy az ajtó becsukódik mögötte, majd hallottam a zár kattintson. Elkezdte mozgatni az ujját abba az irányba, hogy a biztonsági öv. Néhány másodperc után, ő húzta meg a penge körül a rejtekhely volt már dolgozik a köteleket. Guido lehet, hogy flörtöl Miklós Anderson, de Nicholas Carter volt más kérdés. Az ártatlan turista turné véget ért. Beletelt nem több, mint harminc másodpercig látta át a kötelet.


Felvette az újságot, a szék. Ez-Mateen volt elég kövér, hogy húzza a trükk. Kinyitotta az újságot, majd hagyta hajtogatott csak egyszer. Aztán hengerelt fel, majd átlósan egy szűk henger, hajlított fél. A késztermék volt egy kúp alakú fogantyú pedig egy kőkemény fejét. Volt egy olcsó mulatság, de halálos.


Felvette a vágás kötél volt kötve, a lábait lazán, hogy a szék, csúszott a keze hátra, kezében az újság, hogy a háta mögött.


Nem kellett sokáig várni. Ego bozontos clattered le a lépcsőn, a zár kattintott. Guido arca vérvörös volt. Ő rúgta be az ajtót.


"Mocskos szemetek," mondta. — Azt akarja, Chang, hogy megöljelek. Büntetni. Nos, mind a szar nekem. Mire elolvasom, már halott leszek.


"Ne csináld ezt, Guido," mondtam.


"Fejezd be az imát, haver" - mondta, jön velem a fegyvert húzott.


Kinyitottam a számat, egy kicsit ő is azt hitte, hogy valami más. Akkor dobták bidu po magát, hogy elérje ego a fegyvert. A fegyver ívelt át Ego vállát, aztán összetört a földbe mögötte.


Guido szeme kitágult. Ő guggolt le védekezően, úgy érzem, hogy a sérült karját, majd csoszogó a lábát. Ego levegőt versenyzett körül a tüdeje zihált, mint az adrenalin rendszer beállítani, hogy az elfogott a fájdalom. Ego csillagszemű nem enged el.


Követtem őt, mint ő csúszott hátra. Megállt, megdörzsölte a sérült karját. Elérte vissza, tapogatózva a fegyvert.


Hirtelen térdre esett, majd a jobb kézzel lőtt ki a fegyver. Megvártam, amíg a karja teljesen kiterjesztett, akkor villant az újság ego könyöke. A csont eltört, egy állati üvöltés megszökött Ego ajka.


Valahol fent, hallottam a hangját, mint egy doktor... "Guido?" mondta. "Guido! Hol vagy?


Guido volt sarokba ebben a sötét pincében, az arca eltorzult a fájdalomtól, mint a többiek kezében rohant, hogy a fegyver. Ego ujjai körül a markolat, ahogy ő hagyta, hogy a fegyver találat Ego orra alatt, az orrlyukak. Az ego orra volt havazva, szilánkok a csont behatolt az ego gyilkosság-megszállott agy.


Egy magas hangú sírás, sírni megszökött az ego véres arcát. Aztán leesett a hátán, megrándult, majd megfagyott. Van, térden, eltolódott a bidah, hogy a bal kezét, majd megragadta a fegyvert a jobb.


Felnézett, látta, hogy egy kísérteties alak, fekete ruhában, a tetején a lépcsőn. Ego keze kinyújtva, majd egy sötét folyadék lassan csöpögött a négy tőr-mint a köröm. Megállt a lépcső tetején, s ott hallottam, Zhang beszél először, majd a két szót mondott egy vérrög megfagyott az ereimben.


"Mactan van Latrodectus," mondta egy monoton.


Köszönöm, hogy a kétes öröm a tengely, a tanulás, hogyan kell túlélni, tudta, mi csöpög a ego körmök: koncentrált sérelmek, a fekete özvegy.


8. fejezet


Így is volt. Nem volt hibahatár. Vagy megszabadulni a Chang, gyorsan, pontosan, vagy ő kap el, könny a hús szét a legtöbb gonosz mérgek által kiadott bármely teremtmény a Földön. Harag, tizenöt-szer erősebb, mint a csörgőkígyó. De a halál, ha ez vigasztal, a legvalószínűbb, hogy jöjjön hamar, mert ez a dolog azzal egyenértékű, hogy a mérge több ezer pók csöpög a minden hatalmas köröm, ez Kínai.


Odajött hozzám, mintha ő fegyvertelen, lépésről lépésre, mintha valaki sétál a temetésre. Mögötte, a tetején a lépcsőn, néz le a gúnyos mosoly, Dr. Inuri készült alkalmi gesztus, a búcsú, mint ha köszönés két ping-pong játékos, majd eltűnt teljes nézet.


Visszavonult tovább a szobában elhelyezett fehér festett szék között magát a közeledő Chang. Ego arca kifejezéstelen volt, a légzése fáradhatatlan, a sötét szemek rögzített.


Rátette a lábát együtt. Nem ez volt az ideje rossz a felvételi eredményeket. Igaza volt Guido fegyverét. Ez egy 22-es kaliberű Trejo, Modell 1. A választó gombot volt beállítva, hogy a tűzgyorsaság: amikor meghúzta a ravaszt, nyolc fordulóban felrobbant volt, hajtott, hogy elérje Chang csontos mellkas. Ha egy emu, amelynek célja a fejét, volt rá esély, hogy a golyók miss miatt, hogy az ego visszarúgás."


Chang szünetel alján a lépcsőn, tovább a szobában, az árnyék egy ego-beesett arcát. Aztán a fekete ujjú kezét, azokat a rút kezét, imbolygott hipnotikusan oda-vissza, mint egy hideg előzménye, hogy a balett, a halál, csúszott át a küszöböt.


A fegyver volt, emelte mindkét kezét. Lassan, a sír hajlított karok writhed, mint a hatalmas angolna egy rituálé, a teljesítmény, valamint időről időre egy csepp sűrű méreg gördült le a köröm a földre.


Éreztem, hogy a fegyvert lötyög a kezemben, de ellenállt a kísértésnek, hogy nyissanak tüzet. Azt akarta, hogy Chang tovább a szobába, a fény felé.


Ő leeresztette a fegyvert, óvatosan, hogy enyhíti az izmok, szalagok, valamint a törzs vár. Csak akkor, Zhang ugrott a széken.


Nincs idő a két kezét. Nincs több idő, óvatos, amelynek célja. Egy mozdulattal a csípő, felemelte a fegyvert, majd meghúzta a ravaszt.


Robbanás volt... teljes a csend.


Guido édes halál gép ragadt.


Chan állt a másik oldalon, a szék, mintha az ujjai a szemembe. Lebukott, megütöttem a papír bat, de csak találkozott a levegő, amikor elvette a kezét el. Gyorsan megkerülte a széket, mozog oldalra, de amikor költözött, ő is ugyanezt tette, miközben ugyanaz a távolság köztünk.


Belül mikroszekundum egymást, fekete, olajos körmök villant előre, mint négy nyilak, keresés a szemem. A nyomtak pisztolyt egy perc alatt, lengő a bat oda-vissza, ütő, csak a levegő.


Minden gramm, a koncentráció, az agy, a szem feszült felmérni az irányt, sebességet az egyes Chang potenciálisan halálos támadásokat.


A hipnotikus minták ő szőtt nekem csak egy része egy sokkal bonyolultabb vázlatot egy régi terve, hogy a támadás végül véget ér a halál. A levegő-piercing körme villant, s megnyalta, s megnyalta, hogy a fegyverek terjedését messzebb egymástól, a szeme feszülten egyre több a sötét, halk mozgás. Aztán volt egy pillanat, amikor a nonchalance, az éles fájdalom a köröm vezetik be a húst, majd a szenvedés, a halál.


Ha Chang a halál jött hamarabb.


A klub célja az volt, hogy a gmu álla, amikor veri a fejét, a bal keze csapódott a gmu fejét minden erejét. Ő lihegte, majd tántorgott vissza, de gyorsan visszanyerte az egyensúlyát, majd újra támadt.


Odamentem hozzá, kihúzott egy széket előttem. Chan állt a helyén.


Ego bal keze hirtelen megnőtt, hogy a szeme. Ő vetette hátra a fejét, de rájöttem, hogy túl késő, hogy ez volt a csel. Ego jobb karját lefelé, két méreg spears célja, hogy a hálózat a vénák a csuklóm, hogy volt már nyomja a szék előre.


A szék volt rántotta vissza az utolsó pillanatban, de Chang küzdött, hogy a mozgás. Volt késő. Ego pinky ujját repült át a célpontot, a borravaló, a hosszú köröm a mutatóujj ütközött az asztalon.


A jobb kezével, megütötte ego a fejét a denevér. - Odahajolt, hogy ne neki, mint a szék fordult a másik irányba. Ez volt jutalma egy törékeny ropog. Egy sípoló légzés, harag keverni a zavarodottság, megszökött Chang ajka. Egy négy hüvelykes köröm állt reszketve, annak hegyét, mélyen eltemetve a fa.


Ő húzta a széket hozzá újra. Tiong nem akarok többet hallani róla. A szék beleavatkozott a Gmu ego szándékait. Az ego bal kezét, nem akarja, az arcom, a szemem, a jobb kéz megragadta a szék, s próbálta kihúzni az ego által az erős trükk.


Köztünk, egy véres, törött köröm remegett a fehér festett fa; a pengék nem volt több, mint egy milliméter, valamint egy félig puha, lucfenyő, mint egy miniatűr nyíl, csupa halálos méreg, a hegyes vége a repedt másik oldalon .


Elől egy, a Chang magas rúgások, a bal kezével, megütötte a denevér az ego a jobb keze, amelyet már kapaszkodik a szék. Chang elsétált a csillogás, az izgalom a szemében.


Őt, tudta, mi vár: az egyik pillanatban vakmerőség. Amikor áthajoltam az asztalon, hogy a sztrájk, a hátam, nyakam voltak kitéve az ego a bal kezemmel.


Ha ő úgy ítélte meg, hogy az alján a széket, hogy ő volna forgalomba, nem több, mint egy csuklósérülés egy tiszta, végső bal kezét a nyakam. Volt egy mondat, amit nem ismétlem, bár Chan reméltem.


A szék lassan lökte felé, lóbálta a klub, ahogy kell. Abban a pillanatban, a fa belül éri el újra, Chang kinyújtotta a jobb kezét, s mohón megragadta a szék.


Még egyszer vette fel a kötélhúzás pozíciók körül a szék, amely az Ego karját felé a cél, míg az övé pattant oda-vissza, kerülgetve a könyörtelen támadás.


Hirtelen térdre esett, majd kiugrott alóla a széket.


Aztán a második, hosszú köröm Chang jobb keze tört ki, majd leesett némán a földre.


Mielőtt tudott talpra állni a zászló, a végrehajtás clearance, felállt megint. Első alkalommal, a hangját, láttam a félelmet a egója szemében. A fegyver Ego jobb keze volt, most teljesen tompa.


Megragadta a szék megint. Ez is egy taktika volt, hogy Chang csak figyelmen kívül hagyja azon az áron, hogy halálos veszélyben van. Elérve a bal kezével megragadta az alján, a fa újra. Szavazni álltunk ott, mint két párbajt egy zsebkendő méretű felület, csak egy pár lépés a halál nagyon közel van.


Ellenállt a kísértésnek, hogy megközelítés Chang szerint a halálos tőrök, kockáztatja az életét, hogy őt egy csapással a klub. Az esélye annak, hogy egyre több a szívességet azzal, hogy a második. Ez volt a felére csökkent az arsenal előttem. Megengedhette magának, hogy várja meg őt. De Chang lerobbant. Vetette magát a szemközti székre, fejét a tolóerő előre, mint egy emberi lándzsa.


Bidu dobta, ugrott az oldalt, majd megragadta Ego csuklóján, mindkét kezét. Ego karmok azt akartam, hogy az hús, mint egy pár sötét, csillogó fogakat. Ego izmos teste elterült arccal lefelé az asztalra.


Elvette az egyik kezét ego csuklóját, majd megnyomtam az ego nyakát, hogy a táblázat a könyökével, míg a másik húzta ego karját vissza. Küzdött a tömeg, a tartás, az idegeket, izmokat harapós, csont harapós. Ego száját kinyitotta, egy néma sikoly. Mint a nyomás enyhült, a kezét tehetetlenül esett, hogy a szélén a széket. Tiong lihegve feküdt. Ego szeme kifejezett kínzó fájdalom mérhetetlen gyűlölet.


Egy lépést tettem hátra nézett rá.


Mindketten láttuk ugyanakkor: a törött köröm volt, még mindig ott az a fa, de ő tudta, hogy Chan elhatározta, hogy fogd meg, annak ellenére, hogy a fájdalom, karom, hogy használni ego a végső támadást. Amikor felkelt a sértetlen jobb karját, járkált az ő egója, s leszállt a karate, kick a gmu nyakát az oldalon a karját, ami az ego arcát feltörni egy fának dőlve.


Egy szörnyű sikoly tört ki ego körül belülről, amikor stahl körbe, mint egy sárkány, imbolygott ide-oda, tetején a fehér oltár, a szék.


Volt egy köröm kő körül a jobb szemét. Még sikoltozott, amikor a teste megadta magát a méreg, csúszott le a székre, majd leszállás a földre egy puffanás.


Nem volt vesztegetni való idő az önbizalmunknak-a tisztelet a halott, minket-folyamatos bámulni Guido de Chang hullák ebben a zord arénában. Nem volt valami köze Dr. Inuris, én pedig gyorsan ment fel a lépcsőn.


A ház előtt, hallotta, hogy a ordít a Mercedes motor. Ő nyitotta ki a kaput, ahogy a kocsi kihátrált a felhajtón, majd eltűnt a sarkon, a ház. Láttam, hogy egy lány az első ülésen, küzd egy undorító őrült.


Amikor elérte a sarokban a villa, a kocsi tetején volt a lejtő vezet le a kapuhoz. Ő lett volna a kapu előtt, de Dr. Inuris kell állítani, hogy nyissa ki a tokot. Akkor én megvárom ego, s törni a gmu koponya a kesudió. Dr. Inuris kell ugyanezt érezte.


A jobboldali ajtó lassan kinyílt, s a lány testét, kavargott az ego kar, repült először.


Futott, ahogy az autó száguldott felé a kaput. Volt egy visítani, a megfélemlítés alatt, mint Inuris hozta, hogy egy hirtelen megáll alakult ki, akik az autó. A fényszórók, ő kétségbeesetten próbálja kinyitni a kaput.


Nem volt időm most.


Ő térdelt le mellé vette a fejét a kezében. Keresi fel a Hé arcát, hallotta, hogy a motor dübörgése újra, mint Inuris vezette a kapu körül.


A lány keverve.


Az égen könnyebb volt keleten. A köd volt, emelte, majd egy frissítő szellő fújt az égből.


A lány hirtelen visszanyerte az eszméletét, szeme tágra a félelem.


"Most már minden rendben," mondtam, hogy adok neki egy nagy ölelést. "Elment, de nem hiszem, hogy valaha is gyere vissza."


Éreztem a feszültséget a teste könnyű, de néhány perc után, felnézett rám, majd sikerült mosolyt.


Gyönyörű volt.


9. fejezet


Ültünk a verandán lépéseket italt, hogy ő hozta ki belülről. Semmi baja nem volt a skót Inuris volt. A lány úgy nézett ki, normál, kivéve néhány karcolás a könyökét.


Megkérdeztem, hogy ő is jönni akart, de ő megrázta a fejét. Én nem hibáztatom. A villa nem nagyon vonzó a növekvő hajnal. Darabokat a csorba, törött rózsaszín vakolat kidülledt, sötét rozsda foltok elterjedt a felszínre, mint tört hajszálerek egy régi részeg orrát.


Nem, nem tudta hibáztatni azért, mert nem akartam, hogy menjen tovább. Az Nem volt igazán egy kísértetjárta házban, emlékek valódi borzalmakat, még akkor is, anélkül, hogy a holttesteket a Guido de Tiong, mint egy extra, hátborzongató kapcsolatot.


Ő nekidőlt a peeling fa oszlopok a sarokban a lépcsőn, aztán bámult ki a tengerre.


Ey mondtam neki, hogy Guido de Tiong halott volt. Elvitte a hírt, bólintott, mintha az ilyen dolgok elkerülhetetlen egy olyan világban, ahol az igazság mindig fut a tanfolyam, valamint a gonosz nem büntetés elől.


Nem ragaszkodik hozzá, hogy ő beszéljen. Majd ő elég, ha készen áll. Tudtam. De hé, először azt kellett ülni és élvezni a friss szellő, az illat, a fenyők, a finom tudat, hogy ő volt szabad Dr. Inuris, valamint az ego, a kis banda.


A fejét hátra vetve, arany haja, mint egy párna, egy régi pillér, élvezte a tiszta levegő, az új nap.


Amikor végül megszólalt, a hangja volt, abszurd feszültséget. "Nagyon jó itt," mondta. "Ó, nem nyíltan, itt, itt, ezen a helyen. Úgy értem, itt, végig a Riviérán, a fák, a virágok, tenger, ég, s a nap. Megkérdeztem volna neki, hogy jöjjön ide máskor, mással. De még valaki, mint Dr. Inuris nem lehet kitörölni az ego, a szépség. Most, hogy ő nem volt itt, ő kellett volna maradnia. Legalábbis átmenetileg. De ez nem történik meg, most nem. Van más dolgom is. Inuris az escape csak a kezdet volt, legalábbis nekem. Nem hiszem, hogy vissza fog jönni, igaz, Nick?"


Az övé, ő a fejét rázta. "Nem, nem jön vissza" - mondtam. — De ez nem jelenti azt, hogy nem bukkan fel újra. Tudtam, hogy az olyan emberek, mint előtte. Nem szeretik, ha az ih megalázva. Nem engedhetik ih tervek összezavarodnak. Vagy ha mégis, hajlamosak arra, hogy bosszút akarok állni. Nem nyugszanak, amíg bosszút állni, még ha évekbe telik. Dr. Inuris csak az ilyen személy.


— Hogyan ih?


— Megölöd ih. Mint a veszett kutyák.


Volt rajta egy kék ingre egy pár gombot visszavonni a tetején pedig fehérített farmer. Reggel, akkor a horror, az éjszaka, a ruhák ő sietve fogta körül a bőröndjét a szobájába, ahol egy rossz mozdulat lehet, hogy Guido lőni, úgy nézett ki, mint a jó, ha nem jobb, mint volt, hogy reggel a kaszinó, a pillanat, ee először láttam őt.


Ő húzta fel a térdem, csomagolva karja körül ih. Meghajolt a fejét, hogy takarja el az arcát vele golden köpeny, amely a hatálya alá tartozó minden, de a szeme, s homlokán. Felnézett rám, a tippek a térdén.


"Ülj csak le, Nick," mondta. "Te szabadítottál meg Dr. Inuris. Ez minden, amit kért.


"Azt hiszem, emlékszem, valami öt-frank gyilkosság order" - mondtam.


Felemelte a fejét, majd elmosolyodott. "Úgy vélem, a szerződést teljesítik," mondta. "Nem hiszem, hogy te vagy a hema, mint Guido, aki megöli a baglyok."


"Egyáltalán nem," mondtam. "De vannak, akik csak meg kell ölni. De nekem úgy tűnik, hogy Dr. Inuris az egyik azok az emberek.


"Te több vagy, mint hiszed," mondta. — De ez nem lehet a probléma. Talán találok segítséget máshol, ha szükségem van rá.


"Azt hiszem, ez most a gondom," mondtam. "Lehetséges, hogy Dr. Inuris lehet, hogy később foglalkozom veled, vele, azt hittem, hogy valamit nekem is. Mondtam, hogy az emberek, mint ő, nem más, amikor megszakadt az ihc. De azt hiszem, hogy kissé megzavarta az ego tervek. Lehet, hogy velem alszol rosszul, hol van, mit csinál, vagy talán arra gondoltam, hogy tervez egy kis intrika, hogy nem lehet így állítólag jót tesz az egészségnek.


"Azt hiszem, igazad van, Nick," mondta. — De vigyázz magadra. Nem kell időzni a gond.


Megtartottam. — Akarod, hogy így legyen?"


Úgy nézett rám, de nem szólt semmit. Ő csak nézett a szemembe. Neki, látta, hogy a könnyek fakadnak fel a szemében. Megrázta a fejét, majd lenyelte nehéz.


A sel, aki mellette ült, majd tegye a kezét a vállára. Akkor rendben van. Bármi is az, megoldjuk együtt. Ok?


"Rendben," mondta egy nagy mosollyal.


"Egyébként," - mondtam — " azt hiszem, ez hülye, hogy megtörje a nyerő kombináció. Ki nem hagytuk volna a vízhozam ezen a világon semmit."


"Köszönöm, Nick," mondta.


"Még egy dolog" - mondtam.


"Mit?"


"Őszintén, gyorsan, mielőtt még valami történik, csak mondd meg a neved, mi ez az egész?"


"Ez egy hosszú történet," mondta. "Miért nem hozol magadnak egy italt, ülj le ide, a pillér, ahol kényelmesebb lesz."


Megtartottam. "Készen állok, hogy ezt az egészet. De mielőtt még egy lépést, mielőtt az égen, összeomlik, vagy a verandán a tető esik, vagy azt kirándulás át a küszöböt, majd kitöröm a nyakam, azt szeretném tudni, hogy ki vagy, mit akarunk csinálni.


Lement a nem, mint egy tört automatikus tűz.


"A nevem Penny Doane, illetve azon vagyunk, hogy megakadályozza a lopást $ 15 milliárd az Egyesült Államokban."


10. fejezet


Penny Hajnal. Azt mondta, hogy a neve egy párszor, hogy magát, mint ő vegyes a fagylalt az erős ital volna, öntött magának. A név nem illik a képbe. Megegyezett a felhajtóerő, arany haja, neki a cserzett bőr, de ő kész elfogadni, amikor az esélye ellene.


A sel szemben nem lábánál, az oszlop. "Nos, Penny, mondd el a történetet."


Hajolt a fejét egy pillér a nap, meleg a fáradt arcát. "A történet a Penny Doane," kezdte, a hangja lágy, figyelmes, " kezdődik a történet Philip Doane, apám..."


Philip Doane-ben született Kínában, a fia egy Amerikai misszionárius. Éltek a faluban, ahol törődött a beteg, segített a szegény, hol Philip Doane töltötte gyermekkorát. A Kínai életforma volt, hogy a fiatal Philip tudta.


Között sok a fiatal Philip Nem barátja volt a régi Ji Shan Jo. Volt egy sovány, púpos ember, egy hosszú, fehér bajusszal, hogy lógott le mindkét oldalán a rta. Ego bőre volt, mint a pergamen, de a kezei olyan rugalmas, mint egy tinédzser. Fiatalabb éveiben, Jie Shan Jo volt, a híres bűvész.


Philip Doane volt az öreg kedvence a faluban, s megtudta, Philip néhány trükkjét. Gee szerette a rejtvények pedig a kihívást jelentő dolgok. Ő is sok órát töltenek faragott tárgyak, mint a bonyolult dobozokat, hogy össze - egy doboz belül egy doboz belül mezőbe, hogy csak nyitott, aki tudta, ih összetett, de egyszerű kombináció. Megérinti egy helyen, könnyedén megérinti a másik okozott a dobozt kinyitni.


Ji Shan Jo tanította a fiatal Philip a művészet ezeket a trükköket, a Philip volt, hogy a szülei egy Amerika nem tudta, ő lett elég ügyesek, hogy megteremtse az ih. Kihívást jelentő Joe rejtvényeket . Emlékbe, majd a megtiszteltetés, a barátság, az öreg adott Philip egyik a dobozokat, egy műalkotás borított gyönyörű elefántcsont-faragványok. Philip Doane tíz éves volt, amikor a szülei visszatértek Amerikába. Soha nem felejtette el minket, az öreg, a gonosz szem ego. "Az élet tele van csodákkal," Tse-mondta . Shang Jo nem mondta a fiú. "Sosem tudhatod, milyen trükköt fog játszani, vagy mi csodákat fog termelni. Ez a legnagyobb show, minden időben."


Míg él Amerikában, Fülöp folytatta, hogy rejtvényeket megoldani, majd a trükköket. Szerette a várak. Kulcsos zár, kombinációs zárak-ez lenyűgözte őt. Amikor Philip egyetemre ment, mérnöknek tanult, majd egy ponton ment el dolgozni egy cégnél, hogy a fejlett biztonsági rendszerek a bankszektor. Ez volt a tökéletes munkát Philip Doane.


Egész pályája elején kezdett szert egy bizonyos hírnevének köszönhetően a diszkréció, nyilvánvalóan mágikus tehetség tervezése, biztonsági rendszerek. Ha más cégek odament hozzá, bement üzleti magát. Mivel a hírnevét, nem meglepő, hogy a kormány felvette vele a kapcsolatot röviddel azután, hogy a feladat, amit kapott.


Az Arany az Enyém, valamint a Fort Knox már-már szinonimája az Egyesült Államokban. De amit sokan nem tudják, hogy ma már több arany a jegybank vault közelében Nassau-zúzott Manhattan-ben, mint bárhol máshol a világon. Amikor a kormány úgy döntött, hogy frissíteni ezt a tároló létesítmény, kiderült, hogy Philip Doane.


Penny Hajnal tolódott, majd felhúzott lábai alatt. Még egy pohár érkezett, majd ő is ivott egy kortyot, mondom neki, a történetet.


"Ez egy jó dolog, Philip Nem becsületes ember" - mondtam.


"Ó," - suttogta " de ez nem róla szól. Ó, igen, " - tette hozzá sietve. "Félreértés ne essék erről. A pénz, az arany, vagy rendeletek; - azonosítani, vagy bármit kértek minket, az ego védelme, nem érdekel. Nehéz feladat volt neki, hogy fejleszteni valamit, ami Ji Shan Jo lenne büszke. Szavazás a mi motiválta őket. Tervezés, kastélyok, hogy mindketten egyszerű, összetett, ugyanabban az időben."


"Szóval a frissítés a biztonsági rendszer, a Nassau-Sturt ego raktár volt a legnagyobb kihívás" - mondtam. "Ő kész?"


Mosolygott egy titokzatos mosoly. 'Ó, igen. Tett. Ez volt a legnagyobb mesterműve, az ego élet..."


A kormány szereti azt állítják, hogy senki sem tudja, hogy a kombináció szükséges, hogy nyissa ki a széfet, hogy senki nem rendelkezik a szükséges információkat feltörni. De persze, Philip Doane az egyetlen ember, aki tudja, az ego. Pedig velük görény, mint ő tervezte a boltozat, a kormány bérelt fel, ego, mint egy tanácsadó minőségének fenntartása ih biztonsági intézkedéseket. Ettől a szükséges korrekciókat a legfrissebb hírek szerint olyan területeken, mint a biztonság vagy lopás technikák. Ő hozza meg a végső döntést, hogy ki lesz, akit egy fegyveres őr, egy fontos része a védelmi rendszer. Philip Doane élhettem volna, egy hosszú, boldog élet. Az élet jó. Volt egy nagyon tiszteletre méltó helyzetben, feleségül vette a szép Jean, volt egy lánya, akit mindketten nagyon odaadó: Penny.


De az élet tele volt trükkök, Ji Shan Jo volt, azt mondta, olyan sokszor. Aztán egy nap ez a végzetes mágikus mindent megváltoztatott.


Volt egy tikkasztó nyári napon, s a Hajnal, a család vezette a partra, hogy elkerülje a elnyomó város hő. Amikor visszatértek az este kellemesen elfáradtam, felfrissült, csak néhány kilométerre az otthonuktól, amikor ez történt. A vezető egy autó jön a másik oldalról elvesztette az irányítást, majd összeütközött Doane az autó ütközött frontálisan. Fülöp felesége azonnal meghalt. Philip magát, csak néhány karcolás. De Penny Hajnalban mentem fejjel a szélvédőn keresztül. Ő szörnyen eltorzult.


Az orvos bekötözte a lányt, amennyire tudtak, de azt mondta Philip semmi mást nem lehet tenni. Ő lenne sérült, a többi az életét; filep Doane volt mardosta a bűntudat az a baleset, amely volna, hogy ilyen szörnyű következményekkel jár a gyermek ego. Penny nőtt fel, szemben a kegyetlenség, hogy más gyerekek kijelző: gúnyolódik vele eltorzult, sebhelyes arcát. Philip úgy tűnt, több sértett, mint Penny. Ő elkényeztetett Penny minden lehetséges módon, hogy kompenzálja a deformitás, amely olyanná vált, mint valami rögeszme vele. Elvitte extravagáns utak, küldött neki, hogy a legjobb iskolák, bérelt zongora, ének tanárok, tánc tanárok, elvitte koncert, balett, színház, mindent nem. Meg, persze, elvittük a plasztikai sebészek az országban.


Úgy tűnt, minden hónapban volt egy másik orvos, de minden hónapban ugyanazt a reuma: heg, törés is teljes. Nincs semmi más, amit meg lehet tenni. Nő fel, iskolába, valamint a diplomájához, Penny megtanultam vele élni hegek. Volt beállítani, nos, azt hitte, hogy élete vége volt. De az apja kitartott, annak ellenére, hogy a tiltakozások, az keres ez a varázslatos sebész, aki nem is létezik.


De kiderült, hogy létezik. Aztán egy nap, váratlan, előre be nem jelentett, ő mutatta fel Philip Doane Manhattani hivatal. "Gondolom," a férfi azt mondta, " hogy keres egy sebész a lányát?"


- igen... de ki vagy te...?


"Én vagyok az a sebész," mondta a férfi. Lehet, hogy én mutassam be? Dr. Lothar Inouris.


11. fejezet


Sokkal több. Inuris gondoltam, hogy egy egyszerű csere: hozzáférés a Federal Reserve széf, cserébe egy új arc a Penny.


Nevetséges. Csak egy őrült volna, de botorság lenne elfogadni. Ez nem jelenti azt, hogy Lothar Inouris Philip Doane ugyanolyan őrült. Ha Philip Doane őrült volt, őrülten szerelmes a lányom. Minden szülő azt szeretné, hogy csináljak valamit a gyermekek; Philip ment bármeddig. Az ár magas volt a Don Philip. Az ego volt, kérte, hogy fizetik a legmagasabb árat lehet fizetni: a pusztítás az ego remekmű. A kripta ő tervezte van vasbeton falak. Ez huszonhét méter alatt Nassau Street. Kint a kapu egy bonyolult kettős kulcs rendszer. De a hozzáférést maga a széf keresztül egy keskeny folyosón, keresztül egy három méteres, másfél tonnás acél henger. A henger forog egy száz-meg-negyven tonnás keret. Amikor a bejárat zárva van, a henger fordul eddig, hogy a keret tele van tömör acél, majd elsüllyed egy centiméter, mint egy hatalmas dugó az üvegben. Légmentesen zárt, vízzáró, bezárták egy időre, nem is beszélve a elektronikai berendezés, televízió, valamint az egyéb észlelés berendezések, valamint a humán biztonsági rendszer köré épült az egyik legnagyobb egység a maga nemében az ország: a mesterlövészek rendszeresen edzeni. a kis karok, automata fegyverek.


A riasztó rendszer blokkolja a kijárat körül az épületeket. Pedig a páncélteremben vannak zárva rekesz, hármas zárat. Tartalmaznak tizennégy ezer tonna aranyrúd az Egyesült Államokban mintegy hetven más országokban. Egyes bár súlya körülbelül tizenkét kilót. Ez olyasmi, amit nem lehet látni a zsebében, de nem képes rá észrevétlenül egy egész flotta teherautók.


Az arany ott volt a rejtély, hogy még Zhang Ji Jo szerettem volna. Valamint gmu is, mint Philip Nem ez a megoldás. Volt egyszerű, de nehéz egyszerre.


Az első találkozón, a két férfi jött szembe a feltételek. Philip Nem, egy ember megszállottja a lánya tragédia, nem azonnal úgy dönt, hogy eladja az egyedi varázsát, ami Dr. Lothar Inuris. A web probléma volt a bizalom.


-"De, kedves barátom" - mondta Dr. Inuris: "mindketten megbízunk egymásban. Azt hiszem, hogy a projekt sikeres befejezése az, hogy meg kell bízni a művelet sikeres volt a lánya. Nem volt választásom.'


"Persze, igazad van," Philip Doane mondta. "Senki, ismétlem, senki sem tudja, mire vagyok képes. Tökéletesítették a legfejlettebb módszerek. A saját módszerem alapján éves kutatás.... Egyetlen sebész a világon, aki meg tudja gyógyítani a heg, amely hatással volt a lánya, s neki nem csak egy új arc, hanem egy gyönyörű."


"Aztán az övét," Philip Nem mondta dispassionately, " az övé az egyetlen a világon, aki a teljes biztonsági információt, amire szüksége van."


Így van. Így egyikünk sem akarja, hogy árulja el a bizalmát, egy másik, nem igaz? Mi mind a férfiak, kért egy hatalmas vállalkozás. Inuris azzal a céllal, hogy a menekülés a hatodik a világ aranyat bányásztak, időtlen idők óta, megállapodtak abban, hogy biztosítani Philip Doane egy hűséges személyzet, ameddig csak szükséges. Ugyanakkor, a saját biztonsága érdekében, ő visszautasította, hogy a név a más felbujtók részt ennek a súlyos rablás. Cserébe, beleegyezett, hogy állítsa be a Műveleti Penny ha Philip azt igazolja, az együttműködésre való hozzáférés biztosításával az arany. Ha a hosszú távú tervezés eléri a visszavonhatatlan színpadon, akkor kezdődik Penny átalakulás. Hónapok, esetleg évek, hogy ellopják az aranyat. A művelet utolsó vasárnap.


Még mielőtt az ih első ülés véget ért, Philip Doane, valamint Inuris kifejlesztett egy rendszert, hogy tudjuk tartani a kapcsolatot. Szóval Philip mondta az orvos, hogy megtudják, hogy volt, amikor készen áll a terv.


Attól a naptól kezdve, Philip Nem úgy tűnt, mintha egy teljesen más ember lánya. Az első években úgy tűnt, boldog, vidám. Penny nem tesz fel kérdéseket erről a szín változik, a gyors zoom. Hé, hinni akartam, hogy végre feldolgozni a helyzetet. De ez a boldogság volt a hátránya. Penny felfedezte, hogy az apja lett elfogyasztott lázas feszültség idővel, mikor pedig hangot adott aggodalmának, hogy tulajdonítható, hogy az izgalom egy új projekt. Penny megállt. Volt, örülök, hogy már nem húzta szerte az országban, hogy mindenféle orvosok, valamint, hogy ő szívódik fel a munkát. Ő észre sem vettem az ego megváltoztatta külsejét; az ego haja volt, természetesen szürkévé változott az évek során, de az idő múlásával, az ego, az új projekt, elvesztette súlyát, majd lehajolt. Ego arca ráncos, öreg. Végre, egy este, észrevette, ego fizikai változások.


Korábban jött haza, jó hangulatban, majd öntött két pohár a legjobb sherry, odin, amely körül adta ay. "Egy pirítóst, Penny. Igyunk az élet csodája."


Penny nézett az apja azzal szórakozott, zavartan. Évek óta a vadászgörény látta ego olyan boldog. "Mi történt, Apa?"


Philip Doane leült a kedvenc szék. "Majd üzemeltetni egy sebész holnap este. Mikor felébredsz, lesz egy új arc. Nem lesz nyoma a régi hegek, működését jelöli. Penny nézett rá incredulously.


"Ez igaz", mondta. - Letette a poharát, majd felemelte a kezét, mint ha káromkodni. — Teljesen komolyan mondom. Láttam már ezt az embert a munka, meg azt mondom, gmu nem az a nap."


"De, Apa," Penny mondta. "Nem igazán érdekel." Philip Don bólintott. "Tudom," mondta. "Ezért nagyon büszke vagyok rád." De, Penny, kérlek, ne vitatkozzunk. Még akkor is, ha nem érdekel, kérlek, tedd meg nekem, hogy az öreg. Az apja hozza gmu boldogságot.


Penny nem okozott gondot, elfogadja a kérést. Felment az apja megcsókolta Ego az arcomra. Philip ölelte Hajnal Sl.


"Isten áldjon" - mondta. Könnyek patakzottak le ego arca. "Ne hagyd abba, Apa," mondta. "Egyetlen öröm." Azt hittem róla. "Mondd meg nekem, mit fogok kinézni?"


"Az igazat megvallva, nem tudom" - mondta Philip. "Hagytam mindent, hogy a doktor. Ezt ő is tudja. De azt mondta, annyira, hogy nagyon, nagyon szép.


"Úgy tűnik, egy nagyon kiváló ember."


"Igen, nagyon jól" - mondta Philip.


"Mondd el nen?"


"Nincs sok mondanivalóm. De jó ember. A hangja gyenge volt, figyelmes.


"Hogy van?" Ki ez?" Honnan jött?


"Nem számít." Úgy tűnt, szinte dühös a kérdést. "Ő a legjobb ezen a területen, ez az egyetlen lényeges kérdés, nem igaz?" "Apa," Penny mondta, " van valami, amit el akarsz mondani?"


"Nem, nem" - mondta Philip, egy mesterséges mosoly. — Ez egyáltalán nem igaz. De nem sok mondani nen egyedül. Úgy értem, mi a különbség? Fontos eredmény."


"Ez az egész nagyon furcsa, Apu," Penny mondta.


"Nos, ez még nem történt meg,


Hát? Pedig a kis ideges hangját, meg minden, most, hogy olyan közel van. Pedig ez a gát a kérdés nem az ego jobban sem.


"Hát, én nem látok semmi rosszat benne. Ez a estestvenno. Végre, ez a fontos. Úgy értem, hogy nem hagysz el, hogy néhány gyanús doktor.


Philip Nem ugrott fel, mint ha az egója volt rúgva.


'Apa.'


Elkezdett zokogni. Ego lánya térdelt le mellé. "Azt hiszem, jobb lenne, ha elmondaná nekem mindent" - mondta. Philip felemelte a kezét, hogy az arcát. "Nem tudom," mondta könnyei közt. 'Nem tudom megcsinálni.'


"Meg kell," mondta Penny.


Amikor a sírás abbamaradt, Nem, Philippe, még mindig eltakarta arcát a kezével, azt mondta a lányának, hogy mit tett. Ő elmagyarázta, hogy ő a titokzatos Dr. Inuris sikerült új ember hű az orvos, a legfontosabb biztonsági hozzászólás körül a boltívek az évek során. Néha Philip Nem sikerült, mint amikor a megpróbálok Őr bal, fel kellett vennem egy újat. Philip Nincs elrendezve, hogy ha egy új embert hoztak be, Dr. Inuris tota kiválasztott nevezi ki. De ez még nem minden. Férfi elhagyta az orvosi központok. A gyűjtött információk által megadott Philip, Inuris szervezett, amit az úgynevezett " mágikus eltűnések." Az őr eltűnt, de senki nem tudott róla. Azonnal, annak érdekében, hogy az ego hely az ego műve, ott volt egy ideális világban által létrehozott Dr. Inuris.


Egy idő után az egész boltozat rendszer ellenőrzése alatt egy egész csapat középpontjában egy dolog: a lopás arany.


Ne Philip megoldás volt olyan egyszerű, mint volt bonyolult. A legnehezebb dolog az volt, hogy cserélje ki a férfiak, de Dr. Inuris tette. De az egyszerűség volt, hogy Philip Doane tudta, hogy a kezdetektől fogva, hogy nem volt értelme segítségével a nyers erő, hogy betörjön a bevehetetlen széfbe, amit ő teremtett. Nem voltak hiányosságok a fém. A gyenge pontja, tudta, hogy az őrök.


Most a művelet sokkal könnyebb lett. A legtöbb arany tulajdonában volt az Egyesült Államokban. Néhány veretlen készletek tulajdonában lévő más országok, valamint, ha a tartozás szükséges, hogy legyen fizetve, "arany targoncák" a speciális cipő vitték az aranyat a kívánt rekesz használata hidraulikus felvonók, illetve öv szállítószalagok.


Minden nap, meghatározott ütemtervnek megfelelően által Ne Philip, minden őr költözött egy aranyrudat, s helyébe az ego-a hamis, senki nem tud semmit, de az őr magát, de ő nem fog beszélni róla. Hogy a termeszek emészteni a ház. Lassú, de hatékony. Néhány éven belül több ezer arany rács eltűnt. Általában, amikor a feltételek tekintették teljesen biztonságos, a teherautó felvette, majd szállított nagy terhelés. Miután egy bizonyos ideig a száma, arany rúd maradt a széf lett száma kevesebb, mint a hamis arany rúd. Milliárdokat loptak el. Ebben az időben, az arany ára a világpiacon stabil maradt: 35 dollár unciánként. Aztán hirtelen, egy kombináció erők kezdett lefolyni a dollár erejét. Túl sok dollár volt nyomtatva. Túl sok volt a papírpénz. Bizalom a dollár gyengülni kezdett. Az emberek gold hotel.


Hivatalosan, arany értékesebb volt. Hivatalosan, a dollár értékű volt kevesebb, de volt egy hatalmas repülés arany, távol a dollár. Amikor a nagy pénzügyi bölcsek, a világ úgy döntött, hogy hozzon létre egy ingyenes arany piacán, az ára az egekbe szökött, hogy több mint száz dollár unciánként.


Minden készen áll a pénzügyi csapás. Dr. Inuris a barátaival ellenőrzött szinte hatodik, hogy az arany a világ. Volt egy igazi alenka a piacon, valamint képesek voltak, hogy megfeleljen a magas árak, magas igényeket.


Ő pedig Philip Ne elmagyarázta, hogy minden Fillért sem, amikor ragaszkodott hozzá, hogy a hatóságokhoz, de ő visszautasította.


'Még nem. Az katasztrófa lenne ebben a szakaszban. Valami kiszivárog, az Egyesült Államok gazdasága lesz belevetette magát a káosz. Az eredmény az lenne, annyira katasztrofális, hogy egyáltalán nem lenne maradt érintetlen. Ipar összeomlott, a munkanélküliség az egekbe szöknek, a tőzsde összeomlik. De amíg hallgatnak róla, még mindig van esély arra, hogy a MINKET fogja találni az arany újra. Most már én mondom, te is csak elpusztítani egyetlen jó dolog ebben az egész történet: egy új életet. Ha csendben vagyunk, amíg a művelet, minden rendben lesz. A kormány meg fogja hallani a kellő időben, de ez nem ok arra, hogy megtörje a gát, amíg a profit. Együtt kell működnünk, most különben csak azt fogja látni a munkáját, az egy ronda lány apja ítélték el, mint a tolvaj." Penny hamar rájött. Apjának igaza volt. Az egyetlen esélye az volt, hogy az a művelet, így lemondtam a dolog között Philip Doane Dr. Inuris. Azután, még mindig tehet bármit, hogy oldják meg a helyzetet.


Az apja úgy tűnt, hogy gondolatolvasó. "Ha ez a művelet befejeződött," mondta, " Dr. Inuris fog fizetni az adósságot, valamint a szerződés vele véget ér. Akkor, Penny, lehet csinálni, mit kell tennie.


Így aztán megcsókolta az apja viszlát a következő éjszaka. Egy kocsi várta előtt ih ház. A magas Kínai férfi vette át a helyét a volán mögött, mielőtt megtehette volna hátra. A férfi mögötte ült az árnyékban. Az ego hangja jött az ego fél-rejtett arcát. "A doktor Inuris," mondta. "A sebész, Miss Hajnal."


Mielőtt voltak egy mérföldre van a házban, ő adta neki a gyógyszert. Penny Hajnal eszméletlen volt, amikor megérkeztek rendeltetési helyükre.


12. fejezet


Rájöttem, hogy a Penny a Hajnal, édes arcát, amikor azt mondta, hogy ez a történet. Amikor elhallgatott egy pillanatra, ő küzdött a sok kérdést, majd felvetett a történet egy napsütötte napon. Még mindig nagyon sok a befejezetlen kép, amely azt remélte teljes. "Szóval ez a jó orvos mondta, hogy nézel ki, mint Nicole Cara" - mondtam, kavargó az utolsó ital a kezemben.


"Igen, le volt nyűgözve a kép a filmsztár ő a példaképe." A teste remegett elfojtott nevetés. "Ó, persze hálás voltam. Én nem hittem a szememnek, amikor megláttam magam a tükörben. Egy új arc, egy gyönyörű arc. Aztán rájöttem, hogy nem tudtam korábban, hogy a szépség, a fizikai szépség, egy igazi csodálatos ajándék. De egy ajándék", folytatta, hangja feszült a kellemetlen emléket," megköveteli, hogy a magas ár.


Inuris kifejtette, hogy Penny eszméletlen volt több, mint 72 óra. Még mindig lenyűgözte a tökéletes szépség új arca, a tökéletesség, hogy visszahozta őt csodáló tekintete körül a tükörben, nem vette észre, hogy a doktor közeledik hozzá. "Egy ember egész életében keres, mint egy nő," - mondta, áll ki nyíltan mellette. "Soha nem tudtam, Nicole." De elismerem, hogy sokat adnék, hogy ismerem őt. S látva, hogy kedveled ezt teszi, elveszti az eszét.


Hirtelen elérte ki húzta közel. Egy kéz köré ee. Ego szabad kezet megrángatta a vékony hálóing, majd nagyjából facsart a mellét. Nyomta az ajkait, hogy az övé, majd bedugta a nyelvét a fogai között.


Riadtan, Penny tört ingyenes. "Ne érj hozzám!"


"Azt hiszem, jobb, ha elfogadja a figyelmét:" a doktor mosolygott.


Penny kérdezte ego hagyni. Akkor az orvos azt mondta neki, hogy hol volt a tornateremben: dél-Franciaországban, egy villa. Pedig, ahogy ő magyarázta, hé, ne hagyd, hogy elmenjen, amíg ő meg az apja teljes a dolog. Penny nem volt más választása, mint hogy továbbra is fogoly. Úgy tett, mintha nem tudni arról, hogy a megállapodás között Philip Doane Dr. Inuris, ami kiderült, hogy az ő javára. Ő úgy döntött, hogy a legjobb stratégia nem lenne alázatos viselkedést, a tudatlanság. Hé, mi nem hagyhatja el a villa más körülmények között.


Dr. Inuris, úgy tűnik, felismerve, hogy az első durva megközelítés, hogy neki volt egy súlyos tévedés, nem, hogy minden fizikai erőfeszítést, több napig. Azonban ő alávetett neki, hogy a "blitzkrieg" a perverz bája. A" személyzet", Guido de Tiong, egyre kevésbé éber.


Inuris mondta, hé magáról. A bit az információ, ő összerakta néztem, s hallgattam, ő képes volt elképzelni, hogy egy beteg, eltorzult ember tartja fogságban.


Először is, Inuris volt, heroinfüggő. Az ego, a szerelem, a undisguised használja a fecskendőt, nyilvánvaló volt. Ő volt a német származású volt orvostanhallgató, a háború alatt. Ez alatt az idő alatt volt képes gyakorolni, fejleszteni műtéti technikák, a foglyok, a koncentrációs táborok, hogy melyik volt csatolva. Hány száz ember volt ő megcsonkított, megölte, hogy tökéletes a technika volt, most dicsekszik? Aztán menekült Svájcba, ahol nyitott egy kis klinikán. Nőtt gazdag köszönhetően a fanatikus törekvés új ifjúsági által az idősebb nők. Növekvő vagyon serkenti az ego, a kapzsiság, ő koncentrált teljesen elnyomja a szomjúságot vagyon.


Minden az emlékiratait, egyszer sem említette, hogy tudott Philip Doane. Nem is beszélek, hogy Penny arról, ih üzleti kapcsolat.


Néhány nap telt el a Inuris sztorikat, míg a Penny napozó magát a villa kertjében. Aztán egy este, amikor megérezte, hogy Inuris, valamint az Egónk volt, megnyugtatott, elég, hogy elaludt köszönhetően a nyilvánvaló együttműködés, hé sikerült meglépni, hogy Szép. Épp csak megérkezett a kaszinóban, amikor Guido érte utol. Amikor visszatért a villába, Inuris dühös volt, s figyelmeztette, hogy a obszcén fenyegetések, hogy ne ismételjük meg az estét.


Egy héttel később, Ay sikerült becsempészni ki újra. De Guido talált rá újra. De ebben az időben volt egy ember, a neve Nicholas Anderson...


Fütyült rá. "Ez egy nagyon érdekes történet. De van még egy dolog. Nicholas Anderson igazi nevem Nick Carter. Ügynök az Egyesült Államok kormánya.


Penny szeme kitágult, majd a száját kialakult egy kis, csendes O.


"Most, hogy így olyan tiszta", mondtam," azt hittem, én is ezt tettem volna."


"Meg kell szokni," Penny mondta. "De én nem látom, hogy bármilyen különbséget."


"Nekem is," - mondtam. "Mindketten még mindig szeretné, hogy rögzítse Inuris örökre, mielőtt ő öl meg minket. S amint az ego-fogd meg, tudni akarom, hogy egy kicsit az arany, aki Inuris ' partnerek. Megérti, ugye, hogy mielőtt apád, szembe valamiféle büntetés?


Penny csökkentette a szeme. "Igen," mondta. Én ismerem őt. De azt hiszem, ő is tudja. A gmu nem érdekel. Az egyetlen dolog miatt aggódott mondta. Most én gondoskodni fogok csendben.


"A szabó, ha ez nem igaz, Penny Doane," mondtam. "Te egy gyönyörű nő vagy."


Ott, a tönkrement tornácon, elpirult. "Nem vagyok hozzászokva, hogy ilyen bókot még" - mondta.


"Nos, azt hiszem, jobb, ha hozzászoksz," mondtam, hogy fel a lépcsőn.


"Ez az egész olyan furcsa," mondta. "Nem tudom, lesz-e valaha szokni."


Odament, hogy neki érte. "Segítek neked, próbáld ki," - mondtam. "Ez csak egy körre, gyakorolni." Elvette az arca a kezében hozott a száját, hogy az övé. Ő már várt rám. Karja köré, a test, a játék, a szilárd pontok, valamint sima vonalak, egyesült az enyémmel. A kezét jött fel belegabalyodott a hajam.


"Ó," mondta végül, hogy " ó, Nick.


Ő volt lihegve, a cserzett, maximum a melle domború hosszú V-nyakú róla az inget. Látta, hogy a lány szeme világít a zöld tűz. A karjait a nyakam körül, de a szája hozzáért az enyém, meleg, nedves, a szenvedély, ami mindig több, mint a hála. A combjai simult a combom, a ritmus, a kontrollálhatatlan vágy. A keze, szolgái vágya, költözött le érintse meg a combom. Ő is kigombolta a blúzán, telt mellei a kezében, s megcsókolta bimbóit. Hagyta, hogy a póló csúsztassa le a vállát türelmetlenül. "Siess, Nick," ő lehelte. 'Gyorsabb.'


Megállt, amikor ő húzta le a fehérített farmert, meg a bugyi. Mindkét ujja az enyém rohant, hogy elvedd tőlem a ruhákat, mielőtt elsüllyedt le együtt a harmatos fűben, hol a karom, lábam, csomagolt nekem a bársonyos hús. Szájából dőlt izgatottan a fülembe, mint a hangja egy tornádó körül, felemel bennünket, majd csökken minket vissza egy medencébe elképzelhetetlen öröm. Újra, meg újra, amíg velünk volt egy dörgedelmes robbanás maradt nyugodt, meleg, közel egymáshoz a nap egy új nap.


Ott feküdt a fűben, a stahl mondtam neki, mit gondolt. Dr. Inuris úgy döntött, hogy elviszi magával, amikor elmenekült. Ha gmu sikeres volt, minden jó lett volna, legalábbis számára. A gmu volna, akkor képes lesz arra, hogy tartsa a Penny, fogságban tartott, amíg a vadászgörény lopás az arany volt teljes. De nem sikerült. Em volt, hogy dobja Pennyt a kocsi körül, hogy elterelje a figyelmem, menekülés. Amíg élt, ő volt veszélyben. De nem kockáztathattam, hogy megy vissza a villába. Túl veszélyes volt. Előbb-utóbb valaki meg fogja találni Guido de Tiong halott a pincében. Majd közvetlenül azután, hogy valaki elkezdett egy csomó kérdést tettek fel arról, hogy az a személy, aki bérelte a villa.


Nem, Doktor Úr. Inuris soha nem fog visszatérni. Ő volt, még mindig szökésben van. Harc nem volt egy játék az ego. Várni fog felkészíteni a megtorlás, a hóhérok, akik március rajta. A golden age, volt egy technikus, egy démon teremtő, egy csere az őrök, akik a "mágikus" eltűnt. Őt, tudta, mit jelent. Mindig volt valaki, aki jó viszonyban ez, mint a" felszámolás alatt", illetve"feltétel nélküli megszűnése műveletek." Ezek az őrök halott ih szöveg lép. Alexander Inuris hozzájárulása a lopás az arany.


Mást nyújt a létszám, erő, meg egy csomó agy operációhoz szükséges ezen a skálán a sarat. Nem tudtam, hogy pontosan ki, de találtam a jelenléte Guido de Tiong mellett az orvos, nagyon tanulságos. Nem úgy tűnt, mint a régi barátok, az orvos vagy a régi barátok valaki más. Olyan volt, mintha Guido de Chang, volt megbízva, hogy az orvos, mint a haszon, amelyet a szövetség tagjai.


Tehát, ha az orvos nélkül maradt testőrök, meg elveszett lány, hogy a gmu kellett volna tartani szem előtt, hogy kellett volna az a következtetés, hogy éppen a barátaik menedéket gödör, amint lehetséges. Ha volt elég gyors, nem mehetett vissza az elvtársak, mondd meg nekik, hogy mi történt, de bízom a döntést, hogy meg fognak bocsátani az ego, vagy legalábbis nem büntetni, amíg valami alapvető baj.


Eközben az ego partnerek képes a legjobb, hogy győződjön meg arról, hogy nem történt semmi baj azzal, hogy nyomozza le a lányt, esetleg "Miklós Anderson." Tesznek róla, hogy az ih szája zárva örökre.


Ha a sejtésem helyes volt, Dr. Lothar Inuris visszatér New York-ba.


"Ez jól hangzik," Penny mondta.


Nem akarom neki elmondani, a második, egy jó okot, hogy miért Dr. Inuris valószínűleg New Yorkban. Még nem. "Rendben," mondtam. 'Menjünk. Kell még valami más is a házban?


Penny megrázta a fejét. "Nem kell az útlevél, valamint a zsebemben. Menjünk. A keze lecsúszott az enyémbe, ahogy sétáltunk fel az út, a kapu bejáratánál Narcissa villa. Sütött a nap, fényesen, de kellemes volt, hogy részben a komor romok, a villa meg a halott lakossal.


"Majd stoppolunk, hogy Jó," mondtam. — Még mindig van, hogy menjen át a mimmo a hotel. Ez csak egy olyan érzésem, hogy szükségem lesz a barátaim, bárhova is megyünk. Ih nevét vagy Hugo, Wilhelmina, Pierre.


Hamarosan megint a hotel körül. Taxival, hogy Szép Repülőtérre, keleti részén a város, amikor megálltunk előtte a repülőtéri épület, Penny megrántotta a hüvely.


"Nézd," mondta.


Parkol — vagy inkább elhagyott — volt egy fehér Mercedes.


"Mi a jó úton vagy," - mondtam. "Valószínűleg egy Air France Párizsba, 7: 30-kor."


Vettünk egy Inter repülés körül Szép 9: 30-kor, a kapcsolatok Párizsban vagy New Yorkban.


Nem sok ideje van hátra, mielőtt elindultunk. Hozták a kávét mindkettőnknek, egy croissant-t, valamint egy példányát az International Herald Tribune. A nagy főcím az első oldalon azonnal megragadta a figyelmemet. Az arany ára a legmagasabb volt. Kereslet volt a rekord szinten a nemzetközi piacokon, de aggódik a jövője a dollár erősödött.


Kétségbeesetten szükséges információt szerezni, aki mögött volt ez az egész arany lopás műveletet, ha van még egy esélye, hogy megelőzhesse a teljes katasztrófa. Ha a legtöbb MINKET arany kiszivárgott, a nemzetközi arany válság a nemzetközi pánik. Papír dollár lenne értéktelen. Egy vekni kenyeret, érdemes lenne egy millió. Neki jutott eszembe, olvastam valahol, arról, Germania, majd az Első világháború. Néhány év múlva, az értéke márkák csökkent a négy jel a négy milliárd márka. Minden úgy volt beállítva, hogy a történelem megismétli önmagát, de ezúttal az Egyesült Államokban.


A Párizsi út tele volt incidens nélkül. A repülő nekiment az Öböl fölé az Angyalok, hogy magasságot, majd vegye le.


"Azt akarom, hogy gyere vissza hamarosan," Penny mondta.


"Ha vége ennek az egésznek," az apja mondta.


"Ha", vagy "ha"?"


Párizsban voltunk, át kellett szállnom, nagy Boeing 747-es levette időben Orlov . Ha a sejtésem helyes volt, Lothar Inuris nem volt több, mint két órával előttünk. Nem fogjuk utolérni az ego, de legalább úgy éreztem magam, mint a helyes irányba halad. Az Atlanti Óceán felett, Penny aludt a vállamon. Nem hibáztatom őt. Nem volt egy nehéz éjszaka. Fáradt voltam is, ami azt illeti, de nem álmos. Nem szeretem, ha zárva van a gépen. Ő abban érdekelt, hogy a föld üldözi Inuris meg az ego társait. De végre valaki, aki a személyzet jött a rádióban, s azt mondta, hogy kapcsolják be a biztonsági öveket. A bejelentés ébredt Penny. Ő is ásított, feszített, majd odabújt hozzám, lehunyta szemét.


"Hé, Szonya," mondtam. Kinyitotta az egyik szeme zöld, majd felnézett rám alatt vastag arany haját. Ideje felébredni. El kell mennem dolgozni.


Felemelte a fejét, s eltolta a haját. "Minél előbb, annál jobb" - mondta. 'Mit csinálsz?'


"Megyünk, hogy látogasson el az apa," mondtam. — Ez az első napirendi pont. Ő a legjobb nyomunk a Inuris. Emlékszem, volt egy kommunikációs rendszer Inuris, azt akarom, hogy tudja, mi az.


A taxi megállt előtt egy ötven éves épület, a Riverside Drive-on.


Amikor a fizetett, a sofőr, neki gyorsan körülnézett. Semmi sem az utcán, úgy tűnt, nem szokványos nekem. Ha valaki figyelte a lakásba, olyan volt, jól elrejtve.


Felkapta a táskát, ahogy a taxi elindult újra.


'Mi az idő? Penny-kérdezte.


Neki, az órájára nézett. '5: 20.'


— Azt mindjárt."


Elvittük a lassú lift akár a nyolcadik emeleten. Ő vette ki a Wilhelmina Poe tok teremtette volna a mellény zsebében, miközben az ujja a ravaszon. Penny féknyereg meghúzni, amikor meglátta a Luger. "Nevezzük csak egy rutinszerű óvintézkedés," mondtam. "Én leszek az első, aki megy ki az egész fuvart."


Penny bólintott. Amikor a lift megállt, leült mögött a bőröndjét, majd óvatosan kinyitotta az ajtót. Ha valaki már várt a folyosón, akkor kell lőni egy kis, alacsony cél, hogy a résen keresztül a nap. Akkor a gmu jobb lesz nagyon gyorsan.


Belökte az ajtót, s nézett ki a másik oldalon. "Rendben," mondtam.


Penny volt, hogy a kulcsok kész. "Maradj távol az ajtótól, amikor kinyitod," az apja mondta. "Majd én megyek előre."


Abban a pillanatban kinyílt az ajtó, rájött, hogy a lakás üres volt. Tele volt száraz levegő, a por, illetve motes lógott, szinte mozdulatlanul a szűrt fény az ablakon keresztül ferdén szellemek. Penny becsukta az ajtót mögöttünk. 'Apa?'- Nem! - kiáltott fel.


— Nem hiszem, hogy otthon van, " mondtam, leteszi a fegyvert.


"Nos, ez nem lesz hosszú, akkor," mondta. Kinyitotta az ablakot, öntött nekem egy pohár Philip Doane sherry. "Ez minden, amink van" - mondta.


"Rendben," mondtam.


— Mennyi az idő?"


"Fél öt."


"Érezd jól magad," mondta. "Megyek lezuhanyozni, átöltözni. Ha jön, amíg távol vagyok, akkor kell, hogy mutatkozzon be.


Felállt, meglazította a nyakkendőjét, majd elkezdtem kigombolni az ingét.


"Inkább elfogadja a javaslatokat, én is zuhanyozni vele egyedül" - mondtam.


Ee elvette a kezét. Adott nekem egy huncut pillantás, s vezetett a folyosó végén.


"Te szeretsz veszélyesen élni, nem?"


"Azt lehet mondani, hogy az," mondtam.


Kuncogott. "Nem tudom, mi történik majd, amikor hazaér, mi pedig még mindig a zuhany alatt."


— Mi lehet köszönni, " javasoltam.


A tágas fürdőszobában zuhanyzó található. Felszálltunk a ruhát, ment alatt nem. Újra csodáltam a görbület a testét.


"Mit akarsz?" — Mi az? " kérdezte, a kezét a csapok.


"Meleg, erős," mondtam.


Egy éles jet lőtte el a zuhanyfejet. Szappan megragadta őt, Penny ült a vízesés alatt, a mellkas kissé az enyémhez simult. Hagyta, hogy a szappan óvatosan csúsztassa le őt vissza. Karja kinyúlt, s húzott neki. Rátette a kezét a vállamra, majd leült a lába kissé szét, mint ő húzta maga után hab mentén, majd a mellei közé, majd még alacsonyabb, mint a lapos has, valamint az oda-vissza a combjai között.


"Azt akarom, hogy a fürdő szivacs," mondta, a gomb megnyomásával a teste az enyém ellen, ff finom, habos hús hullámzó körülöttem. Az övé dörzsölte ellen nem. Mosolygott, lustán rám, a szemei, széles.


"Mosd meg," mondta. "Mosd meg mindenhol."


A kezét zárt a nyakam körül. Elérte, aztán felemelte a lábát, amíg ők voltak a combom, majd megnyomja a vissza szemben, a nyögés, a fürdőszoba pedig nem lépett. Egy kis, hosszú "á" megszökött a száját. Aztán a saját vad, áramló univerzum, létrehoztunk egy dühöngő szörf, majd egy örvény az ellenállhatatlan szívó, amelybe mi is elsodorta, majd eltűnt a forgatagban, tiszta izgalom.


Ahol mi voltunk, visszatértünk a vízcsobogást a összefonódott testünk.


"Biztos voltam benne, hogy itt, a" Penny-mondta, amikor visszatért a nappaliba.


Befejezte az italt, majd rágyújtott. Ne mondd már neki, hé, mit gondolok.


Penny tolódott nyugtalanul a székében. "Lehet, hogy dolgozik," mondta végül. — Végül is, nem tudhatta, hogy ma jövök haza.


Nem mondott semmit. Valószínűleg már gyaníthatóan ugyanaz, mint az övé, de ő még mindig nem tudta elhinni. Penny Hajnal nem volt őrült.


"Hívom az ego office" - mondta. Volt egy telefon a hallban. Hallottam egy számot, majd egy másik. "Közép" - mondta. "Én egy automatikus válasz, hogy a szám én vagyok elérni eltakarva. Azt hiszem, ez egy félreértés. Úgy hallottam, hívni a számot, ott volt egy pillanatnyi csend előtt beszélt megint. — Teljesen biztos vagy benne?" Nem hallottam a választ, de tudtam, hogy igaz.


Jött vissza a nappaliba, majd rám nézett. "Valami baj van", mondta.


Szívta le a poharát. 'Tudom, mi folyik itt.


— Te mindvégig tudtad, ugye?" - mondta.


Biccentett neki. — Azt hiszem, apád túszként tartják fogva." Dr. Inuris tartott itt, hogy győződjön meg arról, hogy az apja nem csinált semmit, hogy megakadályozza, hogy az utolsó pillanatban arany lopás. Ha elvesztette, ő meg a barátai kiderült, hogy az apja, hogy győződjön meg arról, hogy nem csinált semmit, ami tönkreteszi a tervek.


"De amennyire tudta," Penny mondta, hogy " semmit nem tudtam arról, mi folyik köztük az apám."


"Amikor tizenöt milliárd dollár a tét, nem kockáztatunk," mondtam. Különben is, ez most mintegy 45 milliárd dolláros. Tizenöt milliárd euró a hivatalos árat számított harminc-nyolc dollár / uncia, hogy a kormány fizetett arany. A szabad piaci ár az az ár, az majdnem háromszor magasabb."


Penny füttyentett. Mit csináljunk most?'


— Van fogalmad róla, hogy az apja mindig felvette a kapcsolatot az orvos?" Inuris?


Megrázta a fejét. "Nem,"mondta," nem mondta el nekem."


"Tekintettel arra, hogy az állam a ház", mondtam," nem bánom."


"Lehet, hogy nem az ego, innen a" Penny mondta, " lehet, hogy az irodában."


Az övé, ő a fejét rázta. "Lehet, hogy rossz," mondtam, " de túl sok minden nem történik, mint egy irodaházban. Van lift, szolgáltatók a közelben. Túl sokan vannak mindenhol, a bejárat, az utcán, aki lát, aztán eszébe jut valami. Lakóépületek vannak pricetypes jobb, csendesebb. Az emberek arról, hogy saját vállalkozást. Sokkal könnyebb lenne, sokkal kevésbé kockázatos, amelyben az apa a saját ego dom. Mivel az idő különbség a között, ezen a helyen, Európa, nem volt nehéz Inuris ' barátok, hogy itt korábban, ha az orvos hívta őket a reptéren.


— S hová viszik, ego?"


"Nem tudom," mondtam. — De azok után, amit elmondott arról, hogy az apja, ő is egy olyan ember, aki örömét leli abban, elmegy vezet valahova."


"Igazad van," mondta Penny. De hol?'


"Te mondod" - mondtam.


Penny szeme rohant körbe a szobában. "Minden ugyanolyan, mint volt," mondta. Hogy észrevettem volna, ha lett volna. Nagyon szép. Ő felhúzott lábai alatt a széket, összegömbölyödve dejectedly.


"Gondold meg" - mondtam.


Penny behunyta a szemét. A szoba csendes volt. A windows szemben a Minisztérium Sürgősségi Helyzetek, látta a narancssárga labdát a lenyugvó nap izzó őszinte a horizont felett. Megnézte az óráját. Hat órakor New York-i idő. Bankok Amerika-szerte voltak zárva. A világban volt, nyugodt, biztonságos, legalább holnapig. Majd talán a pánik, hogy az egész szál pihenni.


Hirtelen Penny ugrott fel. "Értem én", kiáltott fel.


13. fejezet


Az apja ugrott a széken.


'Mi az?'


"Tudom, hogy hol fogja hagyni, hogy nyomot," mondta. "Ha hagyta."


'Hol?'


"G Doboz".


Ránézett questioningly.


"Az elefántcsont mezőbe, hogy régi Jie adta, hogy az én ősöm volt, amikor Kínába megy. Tárolja az értékpapír-in nen. Ha nyomot is hagyott, valahol kell lennie ebben a dobozban.


"Hol van ez a doboz?"


"Az ego szobából," Penny mondta, volt már verseny a folyosón utána.


Ő jött vissza egy perc múlva. Ez egy gyönyörű darab, egy téglalap alakú elefántcsont esetben, minden talpalatnyi az oldalt, majd felső díszített gyönyörű domborművek látszólag minden állatot, ami csak elképzelhető. Penny adott egy ego.


Megfogta a fedelet, majd kihúzta. A doboz továbbra is szorosan zárva. Penny nézett rám pityingly.


"Ez nem egyszerű", mondta. "Hű volt a szórakozás gyűjtő dobozt, ami tele volt a nehézség, emlékszel?"


"Hogyan nyílik ez?"


"Nem tudom" volt, reuma.


"Két lehetőség közül választhat," mondtam. "Mi sem törni az ego, amit nem akarok, vagy mi van, hogy felfedje a titkot."


"Túl értékes ahhoz, hogy szünet" - mondta Penny. "Apám sosem bocsátaná meg nekem."


"Negyven-öt milliárd dollárt is nagyon értékes" - mondtam. "Én nagyon utálom, hogy bárki, aki megpróbálja kirabolni az Egyesült Államok kormánya. Vagy tudjuk, hogy gyorsan, vagy Philip hozzájárulás megállapításáról sok az a baj, hogy egy halom törött elefántcsont.


Felvette a dobozt gondosan, hogy adjuk át a kezében. Megveregette a tetejét, alját oldalon. Megnyomtam. Kiemeltem, s úgy érezte, a sarkokban. Próbáltam megérinti, majd megérinti kombinációk. Megrázta őt. Semmi sem működött.


Úgy nézett Penny. Van valami ötleted?


Megrázta a fejét. Bármi lehet, hogy mindkét egyszerű vagy összetett. Ez volt a Ji módon . Kapsz egy probléma, amiről azt hittem, nagyon nehéz, de a megoldás mindig nézd meg, hogy egyenesen az arcába.


"Kiszúrja a szemét az egész idő," mondta. Jó.


Tegyük fel, hogy ez a "megoldás".


A doboz volt az ölembe. Neki, úgy nézett ki a fedelet. Semmi, csak állatok. Oroszlán, tigris, majom, párduc, lámák, elefántok, kígyó, medve, zsiráfok, borz, bálnák, baglyok, gorillák, antilopok.


Penny nevetett.


Mi ez? Megkérdeztem, nézi, Nem, mint ő lehajolt, hogy megvizsgálja a doboz.


"Ó, csak arra gondoltam, régi Jie . Valószínűleg tetszett volna. Láttam a dobozt tett a kis fiú volt annyira zavaró.


"Lehettem volna boldogabb, ha régi Jie volt ragadva, hogy egyszerűbb trükköket," mondtam.


"De ez egyszerű," Penny mondta. "Az elmém megnyugodott.'


"Adok tizenöt perc megoldani, aztán majd törd darabokra," mondtam. "Addig is, hogy hol lehet megtalálni, egy toll, papír."


Penny volt egy pillanat alatt.


Elkezdtem számolni. "Web hosting," mondtam. "Ötven-négy állatok ott. Tizenhárom mindkét oldalon. Semmi sem az alján. Összesen száz hat. Hat oroszlánok. Nyolc elefánt. A majmok, öt. Medvék, három. Kígyók, öt. Két baglyok. Bálnák, négy. Lámák, öt. Három zsiráfok. Egy párduc. A gorillák, négy. Buffalo-öt. Öt pávák három piperkőcök.


Tartotta számít. Penny tartotta az írást, amíg azt nem mondta, hogy " Ez minden."


Az "együtt" - mondta. "Ez az összesen száz hat."


Kivettem a listáról, Nem pedig megvizsgálta, az ego miközben ő nézett át a vállam. — Látsz valami szokatlant?" Én kértem rá.


Penny megrázta a fejét. "Nem több, mint egy lista a Noé Bárkája fél" - mondta.


"Talán egy búcsú bulit," mondtam. "Érkezés után mindenki a hajót, párban."


Penny még nézi a listát alaposan. "Akkor nehéz lesz.


'Mi az?'


"A párduc, a borz," mondta. "Csak egy körül őket. Gondolod, hogy tudnak valamit?"


Akkor láttam. "Igazad van, tudnak valamit. Ellenőrizze, ih.'


"Megnézem," Penny mondta.


— Nem vettem észre semmit róluk?"


"Semmi különös" - mondta. "Kivéve, hogy csak egy van körülöttük, s több mások."


Származik, Nem a lista. Ő tartotta a dobozt, egyik kezében a papír a másik. "Rendben," mondtam. "Több, mint két állat állatonként, három kivételtől eltekintve."


"Igen," mondta. "Egy pár baglyok, a párduc pedig egy borz."


'Megfelelő. Mi a baglyok?


"A szimbólumok, a bölcsesség," mondta.


"Még egyszer." Hol vannak a baglyok?


"Nyitott vége párduc, valamint borz," mondta. 'Igaz'?


"Párduc, borz," ismételd meg.


Penny homloka ráncos.


"K + F" - mondtam. "A monogramja Philip Doane."


Neki, kattintott a párduc. Nem történt semmi.


"Ó, Nick," Penny-mondta halkan.


"Ne add fel" - mondtam. — Meg lehet próbálni valami mást."


Tette az egyik ujját a párduc, a másik a borz. Úgy nézett Penny. Kérdezte.


Megnyomtam. Mindkét állat csúszott alatt az ujjam. Volt egy halvány kattintson valahol a dobozban. Levette a kezét, a fedél lassan kinyílt. Philip tanácsot Donna volt az első, amit láttunk.


14. fejezet


Nem sok, de ez is elég volt: egy darab fehér papír fekete nyomtatott betűkkel.


Fu Kuan Yeon Akrobatikus Társulat. Most a Sun Színház Min .


Az egyik sarokban egy kicsi, ügyes kéz, amely Penny elismert, mint az apja volt, az idő pedig az ülés időpontja: 8: 05-kor Dr. Inuris nem vesztegette az időt. Ahogy sejtettem, hogy valószínűleg nevű kollégája körül Szép repülőtér mondtam neki, hogy vegye fel Philippe Doane, amint lehetséges. Ő folytatja a magyarázatot, amíg megérkezik New Yorkban.


Szóval biztos, hogy fizetett Philip Ne egy látogatást kora reggel. Valószínűleg jó megfigyelő, de nem jó megfigyelő elég ahhoz, hogy a régi ember attól, hogy a papír a elefántcsont doboz; valószínűleg akkor, amikor ő volt az öltöző.


"Gyere" mondta Penny.


'Ne olyan gyorsan.'Úgy néz ki az arcomra, tudta, hogy már nem akar velem.


— Te nem mész hozzá, Odin, ugye?"


"Attól tartok majd" - mondtam. "Majd elválnak útjaink itt, legalább átmenetileg."


"Azt akarom, hogy menj, Nick," mondta. — Hoztalak ide. Ő az apám.


Az övé, ő a fejét rázta. "Amint besötétedik, elmegyek, hogy a színház pedig nézz körül egy kicsit.


Tudom, hogy ez a színház. Nem található találkozásánál a Bowery, valamint a kínai negyedben. Hogy álljon ki túl sok van.


'Mi?'Talán szólni kellene nekik, hogy itt vagyunk.' Talán ih csalja ki.


"Tegyük fel, ami történik" - mondtam. "Mi van, ha elkapnak mind?"


"Ők nyernek, mi pedig elveszítjük," mondta egy vállrándítással.


"Én nem engedhetem meg magamnak" - mondtam. "Az Egyesült Államok kormánya is. Ez nem az a játék, ahol a "holnap" kap még egy esélyt. Ha nyerünk, vesztünk, ez lesz a veszteség nem csak neked, nekem, hogy az apád, de sok más embert. Dr. Inuris a barátaival egy kicsit ijedt. A menekülés pedig, hogy az apád túsz elég ahhoz, hogy megzavarja ih tervezi, hogy ih ideges. Ne feledje, hogy Dr. Inuris kizárta, hogy a kezelés valamiért. Ez az arany rablás közeledik a csúcspont. Abban a pillanatban, nem tudom, hol vagyunk, de ők legalább meg kell gyanakodni, hogy mi okozza ezeket a problémákat. Így van esélye, hogy gyorsítsák fel a műveletet. Ha valami hibát követünk el a számításokat, akkor lesz szabad, mint a madár, pedig katasztrófa fog történni az Egyesült Államokban, mert valószínűleg a világ többi része. Nem hiszem, hogy akarom, hogy ez legyen a lelkiismeretem, Penny-Donu.


Ő leeresztette a szeme.


"Figyelj, hadd tudja meg, kilenc, holnap reggel. Ha nem jövök vissza, akkor hívja a Közös Nyomja meg Drót Szolgáltatás Washingtonban kérni egy ember, a neve Hawke. Mondd el Nekik mindent, amit tudsz. Aztán csinálj, amit akarsz. Ez minden, amit kérek tőle. Így legalább lesz egy esélyt, hogy az apa újra.


Penny bólintott egyet. "Mi lesz veled, Nick?" Szorította meleg test az enyém ellen.


"Ne aggódj," mondtam. "Eszembe jutott, hogy én nagyon sokat kell együtt élni."


Nem tudott segíteni, de a mosoly. "Majd próbálja meg, hogy emlékszel-e," mondta.


"Ez majd eltereli nekem túl sok" - mondtam.


Tett egy lépést távol tőlem. "Most készülj fel, hogy menjen el," mondta.


Volt rajtam egy világos blézer, sötét szürke nadrágot,sötét kék garbó hogy én vittem ki a bőröndömet. Wilhelmina, Hugo Pierre visszatért a szokásos helyen, míg az övé volt, töltött pár pengét, a redők a garbó.


Penny megjelent nekem. "Légy óvatos, Nick," mondta.


"Ne hagyd, hogy bárki, de nekem" - mondtam.


"Ne aggódj," mondta.


Talán ez volt a Sung Min Színház a szórakoztató kilencvenes években ez volt a hit , de kételkedtem benne. Egy dolog volt biztos: ha valaha is volt fénykorát, feltételezve, hogy valaha is volt, lehetett régen. A nagy, öreg, négyzet alakú épület úgy tűnt, hogy rejtett árnyékában a Manhattan-Híd, amely ívelt át. Ő volt az állandó félhomályban, mintha szűkölő, hogy megmutassa, a korrupció, hogy volt érte, az ego az évek során.


Elvesztette a nagy színpadon régen szolgált, mint egy film, színház, az év nagy részében. Nem az az eset, amikor Hollywood vendégek várjuk, hogy a premier. Ott voltak a régi Western olcsó import a Hong Kong-i filmipar. Akrobaták lépett a színpadra egyszer vagy kétszer egy évben Tajvan. Egy különleges megtiszteltetés ez alkalommal ment, hogy Kuan Yeon Csapat.


Az övé volt guggolt a piszkos tető, bámult át a poros tetőablakok. Alattam, a színpadon, láttam, hogy egy ember derékig meztelen, s a lány egy csupasz-vissza ruha meghajolva a közönség. Volt egy visszafogott tapssal.


Ugrottak vissza a színpadra állt messze egymástól. Van egy lány, egyik oldalán egy férfi a másik. Egy pohár tasseled darts ült a csupasz fa asztal.


A lány elővette az egyik, majd kiderült, hogy az az ember, aki a hátán neki. Ő behajlított karján, majd elhajította a gmu gerelyt minden erejével. A dart megborzongott a kis ego, egy csepp vér jött ki a bőr alatt.


Nézte még egy kicsit, majd óvatosan átsétált a tar tető. Volt egy másik tetőablak, hogy meg kellett vizsgálni. Nehéz volt, de nem átláthatatlan, pedig lefelé néz keresztül a régi üveg tette a pulse quicken. Dr. Lothar Inuris állt az alattam.


Nem volt egyedül. Ő volt a cég két másik embert. S bár ő soha nem látott, nam az egyik, mi a másik, hogy azonnal tudomást ih. Őt láttam ih fotók tetteit, ah.


Körül őket, Odin volt, magas, vékony, sötét, hullámos haj, sötét hajú, jóképű arcát. Ő azonnal tudomást Ne Mario nen Elv. Ha a maffia csapat, ő lesz a gólkirály pedig focista az évben, ugyanabban az időben. Ő volt az új maffia; született az usa-ban, művelt, okos, tapasztalt, kemény. Nem használja az izom, hol van a józan ész használata. Tudta, hogy a törvény belülről kifelé, használt, minden kiskaput talált. Azt is gyanítom, hogy az ego a sok mindent-rablás, hitel sharking, drog, prostitúció, szerencsejáték -, de bizonyítani. Ego hívják, hogy a "herceg" is a régi don adott neki, ami jár. Voltak öreg kutyák a régi trükköt. A Herceg tudta, hogy újakat. Ő ügyesen mossa piszkos pénz a tengerentúlon. Tudta, hogy beszivárog, majd átveszi a jogi üzleti anélkül, hogy aggódnia kellene a törvényt. Tudta, hogy az összes trükköt, valamint a csapdák, a rendőrség pedig ezer meg egy módon lehet elkerülni ih. Ha valaki után 45 milliárd aranyat, a herceg részvétel tényleg van értelme.


Nem kevésbé érdekes volt a harmadik ember a szobában. Volt egy zömök, erős test, lapos jellemzők, mikor a hold tele volt. Még az egyenruha nélkül, az ego könnyű volt felismerni. Fia Voen, vagy inkább Ezredes Fia Sieh. Dolgozik a Kínai Hadsereg Hírszerző szolgálat, nőtt fel, a Nyugat -, illetve fogadott közgazdász diplomáját Oxfordban. Katonailag, úgy ítélték meg, hogy egy zseniális stratéga. Szerzett hírnevet, mint egy első osztályú fejét a hírszerző ügynökség ismert Holdtölte kívül Macau az 1950-es években. Ő szervezte a katonai hírszerzés műveletek Észak-Korea, Hanoi. Az orosz hírszerzés tekinthető ego a legveszélyesebb Kínai ügynök volt valaha is találkozott. Azt mondták, hogy olyan kemény volt, mint zseniális volt, de mint ambiciózus, mint ő volt, hidegvérű. Most, ez a látszólag békés tavaszi este találta magát egy lepukkant Manhattan színház ítélve a kifejezésekkel az arcukon, nagyon dühös volt.


A Fia ezredes nem hallottam, amit mondott, ahogy ült egy egyenes támlájú széket egy fából készült asztal egy üres szobában, de nem lehetett eltéveszteni a téma, az ego, a harag. Ego arca eltorzult a dühtől. Sötét vér folyt szabadon a bőre alatt, s miközben beszélt, a mutatóujját a jobb kezét rohant egy csontos lándzsa felé Lothar Inuris.


A Herceg állt a másik oldalon, keresztbe tett karokkal, mosolyogva megvetően az alattomos doktor.


Inuris kinyújtotta a kezét, hogy az Ezredes egy gesztus, a megbékélés. De a Kínaiak nem is akarom tudni. Dr. Inuris beszélni próbált, de a reuma, az Ezredes, a fiú felugrott, s becsapta az öklét az asztalra. Nem hallani a prédikációt. Még csak nem is a hangja, Ezredes Fia öklével az asztalra lehetett hallani.


De azt is hiszem, hogy mi történik. Dr. Inuris visszatért a városba, adta Riviera a részleteket a sikertelen vállalkozás. Ezredes, a Fiam reagált, kiszámíthatóan. Ő hírneve volt, hogy maximalista vagyok. A hangja pedig felrobbant. Inuris bolond volt. Ego szerepe a művelet elég egyszerű: tartani a lány. Most, hogy tönkretetted a terv. Nem is egyszer, hanem kétszer. Most pedig megszökött. Arról nem is beszélve, hogy a nemes Amerikai Miklós Anderson, aki azért jött, hogy segítsen.


Ezredes Fia megállt séta. Ego kézzel készült darabolás mozgások, ahogy beszélt. Dr. Inuris próbáltam olyan feltűnő, mint lehetséges, ami fontos, a szobában csak hárman.


Szerettem látni, Doktor Inuris megverjenek. Azt kapta, amit érdemelt többet, de amikor egyedül nem segített volna nekem egy lépést előre.


Az Ezredes lenyugodott. Visszament az asztalához. Rágyújtott egy hosszú cigarettát, inhalációs mélyen, lassan megjelent az ego körül a vastag orrlyukak. A füst áramlik két egyenlő patakok. Beszélni kezdett újra.


Tettem a fülem, hogy a tetőablak keret, de nem hallottam semmit. Pedig, mint az övé óvatosan nekidőlt a tetőablakon, az egyik keze az ellensúlyok, úgy érezte, az övé az egyik a windows mozgás alatt az ujjaim. Elköltözött tőle, kukucskált be a szobába. Nincs senki, aki úgy tűnt, mintha már hallottam volna semmit. Ezredes Fia, egyszerűen folytatni, mint korábban.


Az ujjaim vizsgálni a laza üveg. Az esztrich tartja az ego a helyén kell kiszáradt évvel ezelőtt. Az üveg költözött könnyen. A keze mozgott, Hugo, a stiletto, csúszott be a kezem. A csendes stahl vágja le a putty. Aztán gondosan elhelyezett a kés, penge, fa keret, hamisított meg. A hegyét stiletto, felemelte a poharat vett ki. Most a Fia hangját is hallotta . "Egyelőre csak azt kell lépni. Igaz, a szakemberek, mint az az idióta, "Inuris mutatott a doktor," követi az utasításokat megfelelően." Elvitte egy másik húzza a füstöt a cigarettát, aztán fújt ego keresztül az orra megint. "Alapvetően azt kell tenned, mintha ez a lány, majd Anderson nem létezik. Fenyegetést jelenthetnek a műveletet, de az is lehetséges, hogy nem ez a helyzet." Úgy nézett Inuris. — Azt hiszem, ez a lány nem tud semmit arról, hogy a művelet. Neki, remélem, jól. Mint, ahogy ez az Anderson, az ego úgy tűnik, nem több, mint egy szerencsétlen véletlen. Mindenesetre, most már túl késő, hogy állítsa le a terveket. Túl sok minden forog kockán minket, de mi most már közel van a vég.


"Úgy vélem azonban, hogy bizonyos változtatásokra van szükség." Befejezte a cigarettát. — Majd megbeszélem veled pár perc múlva." De első "— felkelt a székéből, kivett egy üres doboz cigarettát a zsebéből, az elme fel — " szükségem van egy kis cigarettát. Ő ment keresztül a szobák.


Őt néztem. Dr. Inuris nézett Don Mario. Egy olyan förtelmes, éles, ideges vihogás tört ki körül az ego a szemölcsös torkát. Ego ideges volt egy kicsit kevésbé feszült, amikor Ezredes Fia nem volt a szobában. Don Mario nézett rá hűvösen.


"Ne aggódj," Dr. Inuris gmu-mondta. 'Minden rendben lesz. Tudom, hogy ez tény.


Don Mario vártam egy ideig, mielőtt válaszolt. Ego hangja tele volt undor. "Ne játszd hülyébben, mint szükséges," mondta. "Minden rendben volt, amíg úgy döntött, hogy legyek a szeretője."


"Minden rendben lesz," Inuris mondta. "Ne aggódj.'


"Figyelj, hogy" Ne Mario mondta, hogy " az emberek, akik valami aggódni, te vagy az első helyen. Ha bármi balul sül el, akkor kell aggódnod miattam Ezredes Fia, te szerencsétlen, amióta itt vagy. Ha pedig nem, mindig van miért aggódnom."


"Látni fogod a hangom," Dr. Inuris mondta. 'Minden rendben lesz. Bízz bennem. Feltételezzük,...'


Nem hallottam a többi. A következő pillanatban, a légzés leállt, mint egy fém lánc zárt a torkomon. Mint az övé küzdött egy kis levegő mintavétel alapján az acél a nyomás a smash beleharapni a gallér, a pulóver, a kezem ösztönösen nyúlt a luger. A nyelvem kiszúrni a rta. A szemei csak úgy ugrik, ami fájt. Valahol az oxigén-hiányos agy, tudtam, hogy a hátam mögött volt segítségével a halálos nunchaku annyira szeretett a karate harcos.


A lánc a kettő között kezeli facsart egész életemben mellettem. De a kezem még mindig a fegyvert.


"Nem, nem, nem, nem fog működni" - szólt egy hang. Aztán ott volt egy éles pofon, hogy a fejemben, valamint a flash émelyítő fények, mielőtt elnyelte a sötétség.


15. fejezet


Amikor magamhoz tértem, rájöttem, hogy egyedül a földön fekszik, egy kis szoba, a színpad mögött. Kezem-lábam volt kötve, s a tarkómon éreztem, mintha valaki betörte az ego egy homokzsák. Ezredes Seung, Don Mario, de Inuris állt, majd rám nézett.


— Most jobban érzi magát?" Az ezredes megkérdezte fiát.


Ő finoman mozgatni a fejét, oda-vissza. "Nem hiszem, hogy bármi is elromlott," mondtam.


Ezredes Fia világít egy körül a hosszú cigarettát, majd hagyja, hogy a füst szivárog át az orra. "Valójában megérdemli, hogy meghaljon" - mondta. "Ha csak azért, mert annyira figyelmetlen. Gondatlanság a munka elfogadhatatlan, tudod. Pedig nagyon figyelmetlen voltam, hogy húzza az ablak körül a tetőablakon. Eszedbe jutott valaha, hogy amikor eltávolítja az üveg, a frissesség, a szobában a levegő mintavétel növeli? Pontosabban, egy nagyon kis áramlási a levegő mintavétel. De a csepegtető elég ahhoz, hogy eloszlassa a felhők a füstöt az orrába. A megfigyelés, a füst megmentette az életem több, mint egyszer." Mosolygott. "Azt lehet mondani, hogy én vagyok azon kevesek egyike a világon, aki dohányzik, hogy az egészség."


"Ha tehetném, meghajolnék, hogy a hatáskörét a megfigyelés, Ezredes" - mondtam. — De attól tartok, hogy ez egy kicsit nehéz a jelenlegi helyzet."


"Majd én azt hittem, Carter," mondta. Úgy nézett Dr. Inuris. "Igen, Carter, te idióta. Nick Carter, nem Nicholas Anderson. Ő egy ügynök Á.'


Dr. Inuris kinyitotta a száját. Don Mario nézte a meglepetés.


-"Az, fogalmam sem volt, hogy -" Dr. Inuris kezdett.


'Csend legyen!"Ezredes, a fiam félbeszakította. "Persze, hogy nem volt ötlet. Ez az agyadban az kéznél van, a lélek, talán mindenhol, de a fejét. Így azt gondolta, hogy csak egy turista, egy meglehetősen gáláns minden lében kanál aki történt, hogy jöjjön a mentő a királylány? Még nagyobb hülye, mint gondoltam. A férfi Nick Carter. Minden magára valamit is adó hírszerző ügynökség a Földön van egy fájl neki. Ő egy mester bérgyilkos a szakma . Ezredes Fia nézett rám. "N3, nem?"


Semmit sem mondott neki, s próbálta mozgatni, hogy ülő helyzetben. A fejem hasogat.


"Amellett, hogy az ego a külső," Ezredes Fia folytatta, mint ha előadást tart, " Carter is ismert a fegyverarzenál. Luger, ismert, mint a Wilhelmina. Felvette az Ego, az elnök pedig intett nekik. Majd ismételd meg a sorozatot. "Egy kicsi, de halálos gáz bomba ismert, mint a Pierre."


Dr. Inuris bólintott minden elem ismertette a gmu. Ego arca vörös lett, de látta, hogy megint a pulzus -, mint a kék kukac alatt ego templom. Emu volt lenyelni sok sértés, valamint gmu nem tetszett. Remegett a dühtől.


Hirtelen, előre lépett, majd oldalba rúgott. Vele esett meg elgurult. A rúgás kimaradt nekem, de a rolling nem segít a fejem sokat. Fájdalmasan, ott ült megint.


Az Ezredes felállt mögött a széken. Volt egy stiletto a kezében. Egy pillanatra azt hittem, követ, de ehelyett rálépett Dr. Inuris, aki hátrált, amíg az ego dekoltázs volt a fal, nincs más kiút. Ezredes, a fiú felemelte a kést alatt álla. Arról beszélt, nagyon nyugodtan, amit csak fokozott az ego, a harag.


"Figyelj nagyon," mondta. — Már okozott nekünk elég bajunk. Szerencséd, hogy még nem öltelek meg.


Csak a Becsület megköveteli, hogy szabad megengedni, hogy részt vegyenek ebben a műveletben. Ha a te helyedben lennék, én nem számítanék, hogy megtiszteltetés, hogy túl sok. Szóval azt tanácsolom, becsüld meg nagyon jól: maradj nyugodt. Nem kell elsietni semmit, talán túléli. De ha figyelmen kívül hagyja a tanácsot, ki fogom vágni a gusztustalan torkát a legkisebb habozás nélkül. Mint a Carter, az övé, az övé, egyedül, nem lesz megszabadulni tőle, abban a pillanatban, amikor úgy tetszik nekem, de addig nem. Te csináltad magadnak, világos?"


Ő könnyedén hangsúlyozta, a csavarhúzó hegyét a stiletto a doktor torkát. Elég nyomást Inuris Rivnenskaya nyakát, hogy karcolás, de nem pierce neki. A doktor szeme kidülledt a feje körül. Nekik sikerült egy curt nod elismerésére.


Ezredes Fia elköltözött tőle, majd folytatták a helyet az asztalnál. "Rendben," mondta. "Most pedig, uraim" - mondta, rögzítése a szemét fejenként. "Térjünk vissza a lényegre. Mielőtt elhagyjuk ezt a szobát, hogy ma este, azt akarom, hogy mindenki tartsa naprakészen a legújabb fejleményekről. Rám mosolygott. "Még te is, Carter.


"Ne tégy szívességet, Ezredes" - mondtam.


Egy szívességet? nevetett. 'Alig. Hadd mondjak neked valamit, " mondta, előrehajolt a székében. — Meg fog halni, nagyon lassan, nagyon fájdalmasan. Pedig neki, szeretném, ha tudnád, hogy része ennek a fájdalom lesz a fejedben. Néhány körülöttük kapcsolódnak a tested, de biztosíthatom, hogy mi üt a fejében biztosan sokkal inkább kínzó. Amíg be nem fejezem, könyörögni fog meghalni. Továbbra is kell kérni."


"Ne légy olyan biztos, Ezredes" - mondtam.


Ezredes Fia, kezet emelt. "Kérlek, Carter, kímélj meg a kivagyiság, hadd folytassa, amit mondok. Nem érdekel, hogy itt ülsz, valamint részt vett a mai beszélgetésünk. Szeretném tájékoztatni önöket, hogy kudarcot vallott. Amíg élsz, vagy inkább, amíg élsz, azt akarom, hogy a tudás, az, hogy nem nyomja le, mint egy nagy szikla, szorította a fog élni körül." Ő leeresztette a hangját. "Szeretném, ha belegondolok, Carter, az idő."


Ő tapsolt a kezével együtt, mintha megtörni a varázslatot.


"Most az első napirendi pont a lány."


"Nem keverem bele ebbe," mondtam.


"Pofa be, Carter," az ezredes azt mondta, hogy a fiát. "Én lennék a legnagyobb idióta, ha nem kihasználni a butaság kollégám, Dr. Inuris. A lovagias hajlamú semmi köze hozzám. Még meg kell vallanom, hogy nem lenne bölcs dolog, hogy nem hozza ki őket.


"Nem tud róla" mondtam.


"Azt hiszem, az igazat mondja," Dr. Inouris mondta. "Azt mondta, hogy ő semmit nem tudott az apja kapcsolatot velem."


Vagy Lothar Inuris volt nagyobb idióta, mint úgy nézett ki, vagy ego őrült értelemben még mindig rejteget az ötlet, hogy közös szerelmi fészek valahol az ego személyes feltámadás Nicole." Mindenesetre, nem érdekel.


De az Ezredes Seung tudja... "mondtam, hogy fogd be a szád," mondta. Az orvos mormogott valamit arról, hogy segíteni próbál, majd becsukta a száját, de összerezzent alatt Ezredes Fia gúnyos tekintetét.


"Nem, Carter, attól tartok, hogy a lány kell semlegesíteni. Én mondom, mint egy kolléga. Ő, kérem, képzelje magát az én helyembe. Gondolom, ahogy te mondod, hogy a lány nem tud semmit. De hozzáteszem, hogy én nem feltételezem, mert azt is feltételezi, hogy bízom benned, én soha nem bízom benne. De tegyük fel, hogy a lány nem tud semmit. Ez az, semmi sem az üzleti kapcsolat az apja Dr. Inuris. Van azonban egy dolog, hogy ő fogja tapasztalni, előbb vagy utóbb, ha még nem nyitott ee még. Az Ezredes Fia szemébe bámult unblinkingly rám. "Ez azért van, mert az apja eltűnt."


Próbálta tartani az arca közömbös.


— Ha kiderül róla, valószínűleg megnézem Ego helyét; nyomozás, amely magában foglalja a hatóságoknak." Amikor a hatóságok kihallgatás megkezdése neki az apja, a fiatal hölgy nem kétséges, mondd meg nekik, hogy az apja volt viszonya Dr. Inuris, az orvos, aki elvégezte a műveletet neki. De még ha feltételezzük, hogy a hamis személyazonosság, az ego, a mesteri mesterségét olyan, hogy az egó igazi neve hamarosan felszínre. De ő nem használta fel álnév. Aztán a hatóságok fogja tapasztalni, hogy ez a Dr. Inuris szerzett néhány hírhedtté, ha úgy gondolja, hogy a neve is ismert, ha úgy tűnik, a bírósági nyilvántartás száma az országban. Nem akarom zavarba hozni a kollégám feleslegesen, de egy kis egoista bűncselekmények különösen kedvezőtlen hírnevét, még a közösségek, amelyek meglehetősen toleráns a szexuális kicsapongások. Mások kapcsolódnak, vagy azt sugallják, kábítószerrel való visszaélés, különösen, személyes használatra. Még mások szerint részvétel a kémkedés. Arról nem is beszélve, hogy néhány elleni bűncselekmények kiskorú, amely rövid, könnyen sorolható háborús bűnök miatt."


Neki, nézett Inuris. Ő leeresztette a szeme, mint a három ember meredt rá a teljes undor. De ugyanakkor érezte, hogy egy égő gyűlölet, hogy a téma ilyen nyilvános megaláztatás, amelyet az Ezredes Fia. Gondolta magában, hogy ha valaha is volt egy alkalom, amikor Dr. Inuris lehet, hogy a Kínai fizetni, ha boldog lenne erre.


Ezredes Fia folytatás... És így a hatóságok elkerülhetetlenül Dr. Inuris, illetve azon túl. Inuris, mint láttuk, ez így teljesen függ a saját öröm. Ő vágyik intenzív élmény. Ő elborzadt kellemetlenségért. Attól fél, hogy bántják, azzal elképzelhetetlen gyávaság. Kényeztesse magát az ego, a kezében a hatóságok, tegye ki az ego, hogy a legkisebb fájdalom, mi lesz az eredmény? Ő volna fakadt ki mindent a remény, hogy megmentsük a förtelmes elrejteni. Miért? Mert elfelejtettük, hogy semlegesítse a lány. Ezredes Seung megrázta a fejét, mint ha egy gúnyos gesztust bánni. "Nem, attól tartok, el kell vinnünk őt. Nem gondolja, Carter?"


Valamit mondani.


"De azt kell, hogy vegye meg a csendet, a hozzájárulás, Carter," az Ezredes azt mondta, hogy a fiát. "Ami elvezet minket az elkerülhetetlen kérdés: hol van a lány?"


"Attól tartok, nem tudom, Ezredes úr," - mondtam.


Az Ezredes mosolygott rám. "Carter, arról beszélgettünk, hogy a megbízhatóság. Alapján, természetesen a jól ismert hírnevét. Mondtam, hogy akkor elmondom még egyszer: én nem bízom benned.


Ezredes Fia világít egy másik hosszú cigarettát, aztán világít egy körülbelül két gyufát, hogy ő vette ki a lakkozott doboz a zsebében. Akkor elvette a stiletto a széket, majd ment, hogy élesíteni a másik meccs.


"Kérlek, ne kényszeríts rá, Carter. Az idő, úgy lesz, mert a fájdalom minden formáját, de reméltem, hogy elkerüljék a szokásos tortúra. Ne feledd, nincs igazi idegenkedés, hogy fáj, de tudom, hogy ez egy öröm, hogy a méltatlan kollégám, " veri a fejét a doktor felé. Inuris: "akkor én nem. Nem érdemli meg ez a fajta vonzalom.


"Gyerünk, Ezredes," emu-mondtam neki. A korábban kezdi, annál jobb. A kínzás, van egy pont, hol az elméd már nem kap meg az üzeneteket a fájdalom által küldött a testet, még akkor is, ha továbbra is tudatos. Akkor a lélek lebeg egy elérhetetlen szinten ingyenes, biztonságos. Én is várom, de tudom, hogy ha el tudnám érni, hogy szinten maradjon ott, amíg reggel, Penny Hajnal töltse Hawke-ben.


Az Ezredes felállt, körbejárta a széket, majd megállt előttem. Elérte le, megfogta a kezét, amely összekötve, s megakadt a tipp a mérkőzés alatt a köröm, a jobb mutatóujját. Aztán megérintette a sárkány fejét a vörös-dögös tipp a cigarettát, s világított egy ördögi sziszegés.


Ült, s nézte a lángot éget keresztül a mérkőzést, így fekete, fodros maradványai. Ezredes Fia elérte az asztal túloldalán, megragadott egy stiletto, s tartott a fényes jéghegy csúcsa egy centire a szeme.


"Ne mozdulj,"mondta," vagy a szem lehet belőle egy olajfa a nyársra."


Neki, látta, hogy a meccs még mindig égett.


"Hol van a lány?" - mondta az ezredes fia.


Az övé, éreztem a melegét, hogy közelebb kerülhet a bőröm.


"Ne mozdulj, Carter," az ezredes figyelmeztette.


A fájdalom nőtt, úgy éreztem, hogy az izmaim húzza meg önkéntelenül. A penge egy halvány, elmosódott a szemem előtt.


Aztán hirtelen vége lett. Ezredes Fia elérte, szabad kezével pedig kialszik a láng. — Tudhattam volna, hogy nem kellett volna, Carter, de muszáj volt. Soha nem tudod meg. Megfordult, hogy Ne Mario, majd elmosolyodott.


"Én magam meglehetősen nehéz helyzetben" - mondta az ezredes fia. "Meg kell adni Carter hitel, biztos vagyok benne, hogy adott volna hitelt. Mindketten profik, nagyon jó. Bár megérte a kockázatot, hogy ha érzékeny lehet, hogy egyszerűbb formája a kínzás, valahol mélyen neki is tudtam, hogy nem így, nem több, mint az övé." Ő felém fordult. — Igazából, úgy üdvözölte az ötletet, nem, Carter?" Azt reméltük, hogy majd elmúlik a kezdeti szakaszban, hogy a szint a teljes feledés, mint tudjuk, az ego. Nevetett. "Ez majdnem olyan, mintha én is tudok olvasni a gondolataidban, nem?"


Don Mario félbeszakította. "Rendben, Ezredes. Azt hiszem, itt az ideje, hogy ne viccelj, játékok.


Ezredes Fia az órájára nézett. "Sajnálom," mondta, " soha ne pazarolja az idejét. Pedig már nagyon-del - ma este.


"Add nekem a kést, a" Don Mario mondta.


Enyhe meghajlás, az Ezredes átadta a Gmu egy fényes stiletto.


Don Mario nyomott az ego elismerően a kezében. Akkor ő rám nézett, a jeges, kék szemek. "Kevesebb, mint tizenöt perc alatt, akkor mondd meg nekem, hol az a lány, Carter."


Átment a szobába, majd súgott valamit a doktor fülébe. Az Orvos bólintott, majd ment ki a szoba. Pár perccel később visszatért, majd bólintott, hogy Ne Mario. Don Mario válaszolt, curt bólintott a jóváhagyás. Bármi lehet, hogy meséljen nen, nem volt egy ember, aki elvesztegetett szavak. Ezredes Fia ült le ismét. Fogalmam sem volt, mi vártunk.


Kevesebb, mint tíz perccel később hallottam, hogy egy éles bekopogok.


Ki van ott? Don Mario kérdezte.


"Vito," volt, reuma.


"Rendben," Nem mondta Mario.


Az ajtó kivágódott, s egy kis ütött-kopott szobor tántorgott, majd összeomlott a lábam. Ego arca maszatos a póló, szakadt volt. Az egyik az ego szemüvegem eltűnt. Annak ellenére, hogy a zűrzavar, ez csak egy felületes pillantásra észre, hogy a szánalmas lény előtt, nekem nem volt más, mint Philip Doane.


— Tudod, hogy ki az, nem?" Don Mario mondta.


Ha ez volt a célja, mint a dugóhúzó, már tudta, reuma, abból ítélve, ahogy elismerés villant át az arcán, talán egy pillanatra.


"Emlékszem" - mondta az Ezredes Fia, " terveim vannak Úr Doane.


"Ne aggódj, a" Don Mario mondta. — Tudom, hogy a terveket. Akkor még mindig az ego vissza, a legtöbb.


"Nagyon jó" - mondta az Ezredes fia.


— Van valami orvosi ellátás praktikus, Doktor úr?" A herceg megkérdezte.


"Igen," Dr. Inuris mondta.


"Hozzátok ih itt. Szükségem van a tömörítés, illetve gag párna meg talán egy kis morfiumot, amíg nem találunk az ego vissza az eszméletét. Pedig mindent el kell állítani a vérzést.


Ezredes Fia láttam a szemeim kitágulnak az említés gyógyszerek


"Nem hiszem, hogy hallottam valamit, amit nem kellett volna, Carter," mondta. — Akkor állva magad a jövőben.


Dr. Inuris futott körbe a szobában, majd visszatért egy fekete táskát.


Philip Doane feküdt a padlón, nyögve időről időre. Don Mario térdelt mellette, de feladta őt, amíg nem volt arc, kissé lihegve, mint egy kifogott hal a vizet.


Don Mario bal keze kilőtte, megragadta az öreg alsó állkapocs, arra kényszerült, ego nyitva volt a szája. Aztán be a tipp a stiletto, majd megnyomtam az ego ellen az arcán, amíg láthatta, hogy a bőr dudor ki a szemem előtt.


Don Mario nézett rám. "Figyelj, Carter, - mégpedig gyorsan. A kés szakember. Bízz bennem. A szintén nem ellen ego használni. Azt kérdeztem, hol van a lány. Szeretnék egy gyors, őszinte válasz. Nem viccelek. Nem hamis bizonyítékot. Ha nem kapok választ, levágom az öreg arcán, majd kérdezd meg újra.


Ezredes Fia sugárzott. Mario, úgy tűnik, közel volt, hogy emu szellem egy személy.


Don Mario tovább beszélni. "Ha nem kapom meg a reuma, mint én, majd én egy kicsit jobban. Aztán a beru másik arcát, majd kérdezd meg újra. Aztán addig dolgozok meg a fülem, orrom. Majd vágja ki a szemét, az ujjai. Lábujjak. Egy egész lábat. Az orvos tartja őket életben, mert az ezredes élve kell. De ez lesz a mélypont, de még egy orvos nem képes megjavítani az ego. Te vagy a hibás. Tartja a száját, mint egy nagy hős Carter. Hogy akarod?


Ő szinte látom a penge keresztül az öreg sápadt, sovány arcán. Feküdt csukott szemmel, a levegőt fütyül át a púpos a ládát. Akármi is volt, Philip Doane nem sok nézni. Ő okozott sok gondot, de ez volt a legkevesebb. Mit tett megfenyegette, katasztrófa, több millió ember esetében. Szóval, egyrészt az ego nem érdemes megmenteni. De az a rögeszméje, hogy ő nem is volt olyan rossz. A tippem az, hogy a saját fejemben, csak nyitott pár ajtót, hogy néhány ember cserébe azért, hogy a lányom életét fényesebb. Ha hagyom, hogy Ne Mario vágni az ego darabokra, lehet, hogy mentse Penny. Pedig megmentette őt, talán meg tudom menteni az arany.


Másrészt, ha kinyitottam a számat, de mondtam nekik, hogy hol és hogyan Penny, lehet, hogy az öreg egy ötlet, hogy mit tett, az nem. Valószínűleg meg is érdemli, az esélye, hogy neki egyszer: szép.


De valószínű, hogy egy pillanatra kerül egy szabadtéri medence körülbelül negyven-öt milliárd dollárt.


A szigorúan szakmai szinten, csak egy reuma lehet adni. Ez teljesen néma volt.


Kinyitotta a száját, s azt mondta: "Meg fogja találni őt az apja lakásában. Vár engem.'


16. fejezet


Ezredes Fia csapott Mario a hátán. "Gyönyörű" - mondta, mosolyogva elég széles ahhoz, hogy felfedje a készlet acél fogak. "Egyszerűen gyönyörű."


Don Mario nem válaszolt a gmu. "Vito," nevezte. 'Gyere be.'


Egy vadászgörény arcú gengszter kidugta a fejét az ajtón. Don Mario dobta a gmu-egy csomó kulcsot.


"Menj vissza az öreg házat" - mondta. "Találsz ott egy lányt. Vidd vissza a hajóra. Ott találkozunk."'


"Rendben," mondta a menyét, majd eltűnt. Annak ellenére, hogy az utasításokat, Penny, nem volt kétséges, hogy a görény volna, ügyesen kövesse az ego parancsot. Hallja a kulcsot a zárban, majd dönteni-annak ellenére, hogy minden, amit mondtunk egymásnak—, hogy az apja jött, és nem nyitja az ajtót. Csak az nem ő lesz.


Ezredes Fia nézett rám kíváncsian.


Persze, elismerem, hogy úgy tűnt, őrült, különösen a szeme egy profi, mint Ezredes Fia. Majdnem nevetett. Volt egy csapda. Nem volt magyarázat a lányt, hogy megmentse az apját. Egyáltalán nem előnyös neki. Mert az ego véleménye, hogy nem nagy jövőt az öreg ember, nem volt egy nagy jövő vár rám, nem nagy jövőt a lány.


Nem tudtam hibáztatni. Az ego szemszögéből, a játék majdnem vége volt, ő nyert. A lány az ego a hatóságok, szinte az összes kártya: a titokzatos Mr Anderson, aki beleesett az ego keze körül sehol, majd kiderült, hogy egy BALTÁS ügynök; a lány, aki könnyen, mert nekik sok bajt; de Philip Doane, aki biztos mindig rejtély, hogy Ezredes Fia, mivel az ár a lopott aranyat lehetett biztos úgy tűnt, hihetetlenül alacsony vele.


Ő nem kérte, hogy mondja meg Nekik, milyen szándékai voltak. Nem értette volna meg amúgy is. Persze, hogy megszegtem a szabályokat. Ezek a szabályok azt mondta, " ezt az öreg. Idő kell a lány, hogy a Sólyom. Húzd az időt. Ölbetett kézzel nézni, hogy Ne Mario vágott Philip Doane darabokra. Tégy úgy, mintha nem látom a vért, a horror, a kínzó fájdalom. Képzeld el, hogy minden a jó dolgokat, hogy lesz elérni által ül ki. Távolítsa el a képeket a vér ömlött körül az öreg arcát, szemét. Érezd magad immunis a sikolyok. Csak gondolj bele, mit az utasítás szerint.


Néha van, hogy dobja ki az utasításokat. Valami bennem, hangosan mondta, hogy nem az ötlet, hogy Ne Mario darabolás az öregember darabokra, míg az ezredes Fia tapsolt, s Inuris megnyalta az ajkait, majd ego szemei üvegesek lettek örömében. Nem túlérzékenység. Valami azt súgta nekem, hogy ez a pillanat Ne Mario megengedte neki, hogy az lesz, kínozza Philip Doane, szeretném elkezdeni beismerni, hogy elveszítem. Pedig őt nagyon-della-nem csak egy hotel, vagy semmit. A hotel nyerni mindent.


A hotel visszaszerezzék az arany, hozza vissza a lányát régi Philip Hajnal ego sértetlenül, majd használja a mikrofon hangszóró, hogy rendezze a számlát. A cél az, hogy törölje el az ih az arc a földön. Volt egy nagy lutri. De ha ez jött le, hogy üzleti, abban a pillanatban, Don Mario megbökte a kés hegye a Philip Doane arcán, valami mélyen legbelül, azt mondta, dobd el azt a rohadt könyvet a döntések játszani a maga módján. Ezredes Bűn soha nem fogja megérteni. Volt egy százalékos játékos. Pedig az elv az volt, hogy amíg én nem halt meg, nem volt esélye a győzelemre. A fia meglepődött. "Meglep, Carter. Nagyon meglepődtem. Egy kicsit csalódott. Azt hittem, több bátorságot mutat."


"Senki nem jön, Ezredes" - mondtam.


"Lehet, hogy nem, Carter," mondta. — De az volt a híre, hogy nagyon közel van. Pedig hidd el, a jelentések nagyon friss. Utóbbi elég ahhoz, hogy megértsük a közelmúlt jó barátom, Hsiang az Északi-sarkon, nem beszélve arról, Dr. Inuris. Megfordult, hogy Inuris egy titkos mosolyt. — Emlékszel Hsiang, ugye, Doktor úr?" Úgy értem, legalább láttad az ego kép, ugye? Lothar Inuris bólintott.


"Jó munka volt — érdeklődik Hsiang," a Fiam ezredes mondta. - Nagyon kedves, de egy kicsit időben a részemről. Ha Hsiang sikeres volt, az ego a vállalkozás nagyon sikeres egyesített ebben az ügyben a végső fázis, ami csatlakozik az országban. Úgy vélem azonban, hogy a világ egy nagyon nehéz jövő nélkül is Hsiang erőfeszítéseit." Én nem reagált az büszkélkedhet. Rám mosolygott. "Te is, Carter, nagyon nehéz jövő vár. Amikor Kínában, mi lesz, nagyon hosszú beszélgetések. Majd mondd el, egy csomó dolgot. De először meg kell, hogy egy hosszú tengeri utazás, amely kezdjük néhány óra alatt. Nem igaz, Ne Mario? Don Mario bólintott. "A hajó működik," mondta. "Felgyorsítottuk az eseményeket."


"Megyünk, még hajnal előtt," az Ezredes Fia azt mondta: "köszönöm, az együttműködést, Carter. Mr Doane van itt. — mutatott az öreg, aki még mindig feküdt a puszta földön — " hogy csatlakozzon hozzánk, mert, mint otthon, hogy van valami készség, hogy szeretnénk. Mint az a lány... az Ezredes Fia dőlt hátra a fejét, s nézte a plafont. — Ami a lányt illeti, Lothar, talán adok neki, hogy később, amikor odaérünk "biztonságos kikötő"." Miközben a tengeren, lehet szórakozni vele, mivel nem kockáztatjuk, hogy olyan biztonságos, mint mi a Riviérán. Ha már Kína, ott maradhatsz, ameddig csak akarsz azzal a lánnyal. De tudom, Lothar, de gyanítom, hogy nem lesz fáradt a nem rég, mielőtt odaérünk. Ha ez a helyzet, akkor adom oda a személyzet, akik azt csinálnak, amit akarnak vele; aztán megszabadulunk nem. Ennek nincs gyakorlati értéke számunkra.


Dr. Inuris sugárzott az öröm, s meghajolt királyian. "Köszönöm a nagylelkűségedet," mondta.


"Tudod, hogy nem érdemli meg az életet" - mondta az Ezredes fia", de úgy gondolom, hogy minden rendben lesz, ha a lány a mi érdekel, ezért hajlandó vagyok megbocsátani neki megcsalta őt a Riviérán."


"Köszönöm, Ezredes úr, Fiam, a" Dr. Inuris mondta.


Ezredes Fia lett, hogy a maffiózó. — Ami téged illet, Ne Mario, attól tartok, nem egy különleges ajándékot, bár elég méltó az egónk. Élveztem veled üzletelni. Te egy emberi lény gyakran előfordul, hogy a meggyőződés, mint láttuk, ma leginkább csodálatra méltó. Nagyon szeretném kifejezni mély tiszteletem a tiéd.


"Én majd itt," mondta Mario, rámutatva, hogy egy széket. "Nagyon pontos" - mondta az Ezredes. "Nagyon szerencsés vagy, hogy ki vezette az Ügynök AX Carter elárulni egy fiatal nő, az örököse Arsenal egója. Szinte költőien megfelelő. Nagyon jó, Mario. Kapsz egy ego Luger, egy ego stiletto, valamint egy kis ego gáz bomba. Megtiszteltetés ih a trófeák.


Don Mario fel a bombát, egy perc, s a fegyvert, majd késsel a biztonsági öv.


Ezredes Fia az órájára nézett. — Van egy pár percig, mielőtt a kocsi megérkezik, ahogy megegyeztünk. Azt mondta, " Amikor megérkezik, Carter, megkezdjük utunkat. Élvezni, amennyire csak lehet, mert ez lesz az utolsó utam. Megy Kínába a negyven-öt milliárd dollár értékű aranyat, mint azt valószínűleg már tudod. Segítségével Dr. Inuris, a szerencsétlen Úr Nem, az felbecsülhetetlen segítséget Don Mario, aki feltéve, hogy a szükséges munkaerőt, tudtuk, hogy a tej, a Federal Reserve."


"Majd holnap, pletykák tombol az egész, külső medence, hogy a legtöbb MINKET arany tartalékok, valamint az arany tartalékok sok ih hűséges barátok eltűntek. A kormány ad bátorító üzeneteket, de a pletykák is erősebb lesz. Hamarosan, a bankárok, a többi kormányok demand guarantees, végül bizonyítani. Nem tudják bizonyítani. Akkor a dollár nem ér semmit, mert bízom abban, hogy megsemmisült. Az emberek, akik dollár megpróbálja exchange ih, de miért? Az Angol font értékcsökkenés. Német márka, még akkor is, Svájci frank, lesz leértékelték, mert senki nem bízik papír pénz többé. Az arany maradt a világon lesz megfizethetetlen. Azok, akik azt fogja tartani az ego. Ők azok, akik nem egy ego pánik.


A tulajdonos egy boltban a kenyeret hajlandó eladni, ha a kenyeret nem fizetik meg, valami más, mint a papírpénz. Matek zseni, akinek szüksége van egy orvos sem fog kifizetni, kivéve, haszontalan papír pénz, amit az orvos nem fogadja el. Ilyen jelenetet fog ismételni, ahányszor különböző helyeken. Hamarosan, a bandák lesz az utcákon, s fosztogatás boltokban keresni, hogy mire van szükségük a túléléshez. A gyárak lesz megbénult, mert senki nem engedheti meg magának, autó, mosógép, televízió pedig termelnek. A munkavállalók lesz rúgva. Egy Arab sejk, a perzsa-Öböl lesz a kereslet fizetési arany szállítás előtt az olaj. S akkor nem lesz többé arany fizetni. Szóval nem lesz olaj. Pedig a közeljövőben nem lesz több autó, nincs több vonatok, nem több gépek, a gyárak nem csak tétlen, hanem haszontalan. Az Egyesült Államok, mint ön is tudja, lesz egy gazdasági sivatagban. A városok tele lesz az éhező embereknek. A vidék lesz pusztított az idegen a fosztogatóknak, hogy ölni Scott Bell élelmiszert ellopni a zöldségeket." Nem akart többet hallani. Úgy nézett Don Mario. Nem úgy tűnik, hogy figyelek rá.


Mondtam neki. 'Te?'"Ez az ország. Itt laksz. Akarod?'


Ezredes, a fiam nevetett. "Ne Mario egy termék, egy új kultúra, Carter. Nem számítottam rá, hogy vezérelje az érzéseit. Ego van szó, a túlélés, a nyereség, nem az empátia. Partnerek vagyunk ebben a vállalkozásban. Mi a különbség csak egy szempontból, a választott fizetési számára a részvétel. Kína, szegény arany, úgy döntött, az arany. Don Mario kis arany. Ó, mi tartja magát, de úgy találja, hogy túl nagyképű, elvileg filozófiai szempontból érdektelen. De nincs rakomány, bőséges, Kínában, rakomány, amely azt ígéri, a nagy nyereség, ha eladja az ego bölcsen.


Ez pedig, Carter, Mac, illetve szerte a világban: a heroin. Látod, Carter, amikor a dollár gyengül, eljön majd az idő, amikor az emberek keresni egy másik fizetési módot. Ez csereeszköz, hogy Ne Mario javasolja, hogy a heroin. Nem hiszem, hogy mi teszi az embereket felejtsd el a problémák? De biztosíthatlak róla, hogy nem lesz gond. Bizonyos emberek a kormány érdekelt abban, helyreállítása érdekében minden áron; valamint a lakosság, hogy boldog inni heroin lesz vonzó a kísértésnek. Nem gondolja, Doktor úr?"


Ezredes Seung nem is vár választ. — Tudod, az orvos maga nagyon szereti a mákot, igaz, Lothar? Szóval érted, hogy Don Mario, köszönhetően az ego partnerség velünk, majd egy végtelen a kínálat. Pedig ezt a tartalékot ad a gmu hatalmas erő. Olyan időben, amikor egy kis béke tér vissza az országba, Ne Mario előnyös sokkal több, mint az arany értékét eladta dn. Ego nyereség kiszámítása szempontjából engedményt törvényeket, hogy most tiltja valami ego intézkedéseket. Ennek összegét földnek, kimeríthetetlen erőforrás, hogy ő fog vásárolni, akár a heroin."


Amikor csökken a pánik, illetve más országokban a bölcsesség kicserélni, ami maradt a lakosság bizonyos mértékű ipari tevékenység, akkor Ne Mario átvette a gyárat. A lakosság is indokolja, hogy szükség van a heroin, ahogy az emberek most is motiválta, hogy szükség van dollárt. Don Mario lesz, hogy a tényleges uralkodó az ország, arról nem is beszélve, hogy ugyanakkor ő lesz a jogalkotó. Most az emberek lehet, hogy tudja, ego, mint egy herceg, de biztosíthatom, Carter, hamarosan az emberek meghajolnak emu, mint egy király.


"Őrült vagy," - mondtam.


Ezredes Fia, kezet emelt. "Kérlek, Carter, a, könyörgöm. Légy reális. Nincs hajlam a téboly. Gondolj heroin, mint egy új pénznem. Az lenne a logikus, hogy értékelje a tac egy csomag fehér port, mint egy sárga fém vagy színes papír? Nem, Carter, hogy ez nem igaz. Emu csak meg kell adni egy másik formája a bizalom. Kiigazítás. A körülmények közt is. hogy lesz találkozott a része biztosítja az azt jelenti, hogy végre ez a kiigazítás. Elismerem, hogy ez egy radikális alkalmazkodást, de egy ilyen kiigazítás szükséges Don Mario észre, az ego törekvéseit. Látod, arany nem a gmu jó. Tulajdonos arany most alárendelt az ego, hogy a szabályok arra, hogy adott pillanatban. Mind ezek a szabályok pedig ez a gondolkodásmód, Don Mario egy bűnöző, azt jelenti, hogy ellopta az ingatlan. Nem, mielőtt Don Mario lehet elérni az állapot, hogy az ego az ambíció, csendes zseni attribútum az ego, mert van egy forradalom. Az arany csapat fog okozni a forradalom az Egyesült Államokban.


Mint azok számára, akik arany, meg vagyunk győződve arról, hogy mindig lesznek emberek a világon, akik ki vannak éhezve az arany. Ami, hogy úgy mondjam, tartja a régi hit. Egy Kínai ego pipacsok, arany lesz kétszer olyan gazdag, bár egy jelentős része a mák növény szánt Don Mario sok-sok éven át. Kína, az usa lesz, nagyon jó barátok.


De az biztos, hogy azok, akik hisznek abban, arany, ők, akik hisznek a mák együtt fog élni a következő évszázadok során."


Csak úgy. Az egész terv. Szörnyű volt. Lehet, hogy őrültségnek hívja. De a sorok között őrület, a zseni keskeny, valamint az Ezredes, Fiam, igaza volt. Semmi nem volt a FEJSZE fájlok jelzi, hogy valami nem stimmel az ego tudata. Mi elhatározta, hogy nem teszek semmit sem rövid a mesterfogás; a természetes végtermék a kereszteződés a közgazdász specialitása a hidegvérű kapzsiság katona ismert a készség a háború. Abból, amit mondott, Gmu volt, csak néhány óra múlva fejezi be. Megnézte az óráját újra. "Csak egy pár percünk van, uraim. Aztán megfordult, hogy nekem egyedül. "Carter, kopognak az ajtón, egy perc múlva. Amikor ez történik, ez azt jelenti, hogy egy teherautó vár ránk odakint. Ez a kocsi elvisz minket a kikötőbe, ahol Don Mario költöztetők gyorsan terhelés arany a hajó fedélzetén. Lesz ezen a hajón, s mi lesz így néhány órán belül.


Megkérem, Ne Mario vágjuk le a lábát. Majd megkérdezem, hogy kelj fel halkan a szobából, majd szállj be a kocsiba. Amikor a hajó, az övé, azt akarom, hogy jöjjön fel halkan, majd menj amerre akarsz. Ha megteszed, amire kérlek, lesz megszabadulni a felesleges fájdalomtól. De, tudom, az is, hogy hajlamos a hősiesség, a szükséges óvintézkedéseket.


Felvette a nuncsaku a széket. Látta, fa nyél, valamint egy lánc lóg közöttük. Az Ezredes véletlenül akasztott a lánc vége a feje, húzta a linkek elég szűk, hogy átharapni a torkát, majd be a légutakba.


"Jöjjön a fedélzetre, a saját," mondta, " vagy mehetsz eszméletlen. Döntsd el.'


Don Mario letérdelt, a lábaim előtt, s kibontotta a köteleket. "Dr. Inuris," Ezredes Fia azt mondta, rámutatva, hogy Philip Doane. "A régi ember. Őt, azt akarom, hogy jó állapot, amikor megérkezünk Kínában." Nevetett. "Látod, Carter, szükségünk lesz egy új "biztonságos".


A rozsdás hajótest egy teherhajó hung mélyen a köd, megcsillant a holdfényben, lehorgonyzott egy rozoga mólón. Annak ellenére, hogy az alacsony tengerszint feletti magasság, a stern a piszkos hajó


A Sarah Chamberlain-Cardiff tornyosult minket, amíg mi kint állt a teherautó. Akkor, ott, a móló végén, egy hatalmas daru a nyögés kábelek vontatok egy hatalmas tartály, a fedélzeten.


"Arany, Carter," az ezredes azt mondta, hogy a fiát. Alatt a rothadt tető, a régi seraglio futott végig a mólón, néhány csupasz villanykörte égett, casting sárga sugarak fény az úton. "Vess egy pillantást a jármű kelet felé. Semmi különös, igaz?


Nem várt választ.


"De a látszat megtévesztő, Carter. Ez a felháborító keres rakomány uszály manőverek pedig vitorlákat gyorsabb, mint egy vadászgép. További, elektronikus berendezést úgy tervezték, hogy az ego, a radar számára láthatatlan. De kétlem, hogy a "Sarah Chamberlain" kell adnia, minden bizonyíték az erejét. Ki az az épeszű fizet a figyelmet, hogy egy szegény, öreg Brit lobogó alatt teherhajó?


"Jól van, Fiam" mondta Mario. "Most azt mondom, hogy búcsút neki. Az emberek azt mondta nekem, hogy megkapták az utolsó heroin néhány órával ezelőtt, aztán két óra múlva ezek biztosítása az egész rakomány a fedélzeten. Ezt követően bármikor elmehet." Úgy érezték, sajnálom, hogy egymás kezét.


Az Ezredes az órájára nézett. "Számítok rád, Mario," mondta. "Adok utasításokat, hogy hagyj egy órakor délután."


"Ne aggódj, a" Don Mario mondta. "Maradok, az irodámban, amíg vitorlázni, hogy ellenőrizze, minden rendben van."


"Nagyon jó", mondta az Ezredes, hogy a fiát. "Jellemző az alaposság, Don Mario. Azt hiszem, hogy egy nap újra találkozunk."


"Viszlát, akkor a" Don Mario mondta. Úgy nézett Dr. Inuris, aki támogatta Philip Doane . "Tarts ki, Doki," mondta. "Próbálj úgy viselkedni, mint egy jó fiú."


Dr. Inuris nem hiszem, ego érdemes veszi fel.


"Szerencsés vagyok, Carter," mondta. Megveregette az övét, ahol Hugo Wilhelmina voltak rejtve a kabátja alatt. "Köszönöm az ajándékot." Rángatta az ajtót, majd eltűnt a pajtában.


"Jól van," az ezredes azt mondta, hogy a fiát. "Mindenki a fedélzetre. A Sarah Kamarás volt szabad hajózni, még hajnal előtt — "nevetett," egy rakomány acél.


Ezredes, a fiam rándult a fogantyúk a nunchaku, ami a lánc húzza meg a nyakam körül, mint ha csupán egy lovat. Folytattuk a mólóra majd be a hidat. Felnéztem, láttam, hogy a Kínai kapitány néz le ránk a magas mólón. Kínai hajósok nyüzsögnek mindenhol egységes szellemben, hogy mindig jellemzi, jól képzett katonák.


Bármi gépek, elektronikus berendezések volt a fedélzeten, a Sarah Kamarás volt, nem egy huszadik századi szinopszis, amikor jött a börtön lebonyolítására. A fedélzet alatt, Ezredes Fia lökött, amíg elérte vas cellát egy rácsos ablak üveg nélkül. Előtte két Kínai férfiak fegyveres géppisztoly. Ezredes Seung vette a nuncsaku a nyakamról, majd tedd egy csomó kulcsot a zsebében.


Kinyitotta a cella ajtaját. "Gyere be, Carter. Ezért az Úr Hajnalban, " mondta Dr. Inouris.


A padlón volt, vasból készült fedett szalma, Dr. Inuris elengedni Nem, Philippe, aki elesett a szalma. Az őrök nyitva állt a nap, a szájkosarat az ih fegyvert szegezett minket.


"Elmehetsz a régi ember, mint ő, Lothar," az ezredes azt mondta. "Carter, attól tartok, meg kell bilincseket, lábát vasaló."


Az övé, ő vállat vont. Bilincs, s lábát láncok voltak erősítve, hogy a falak. Egy pár kéz, egy pár láb. Ő engedelmesen lépett. Ezredes Seung zárva ih a kulcsokat.


"Én is közel a cella ajtaját," mondta. "Ő pedig azt akarom, hogy te tudsz valamit, Carter. Van egy web kulcstartó. Szóval ne is gondolj arra, hogy szórakoztató az őrök. Tényleg semmit sem tudnak tenni. De tudnak lőni, nagyon jól. Inkább meg se történt volna, persze, de ha nem, majd én magam értem.


Lépett vissza a cellába. Az ajtó zárva, az Ezredes fordult a kulcs a zárban. Felállt, újra meg integetett a rácson keresztül. "Eljövök időnként, Carter, talán beszélhetünk." De most csak annyit tudok mondani, jó utat. Megfordult, s eltűnt az egész látómezőt.


Egy pár pillanat az őr bámult rám a rácson keresztül, a fejük egymáshoz közel. Figyelmen kívül hagytam őket. Hamarosan megunta, aztán eltűnt.


Lehetett fél órával később, amikor hangokat hallottam a cella előtt. Ezredes Fia arcán újra megjelent a rácsok előtt. Mosolygott, a kulcs zörgött a zárban. Az ajtó kicsapódott, hogy felfedje a fia, két biztonsági őr, Penny Hajnal.


17. fejezet


"Nick," Fillért sem hívott. 'Apa.'Ő vezette be a cellába, majd letérdelt mellé Philip Doane.


Az Ezredes odament hozzá, s megragadta a karját. "A hűség csodálatra méltó, Miss Dawn" - mondta. — De sajnálom, hogy az a szabadság, hogy némileg korlátozott. Te leszel a bilincs, mint a másik Carter. Legalábbis addig nem, amíg nem vagyunk a tengeren. Aztán meg fogják engedni, hogy vigyázzon az apád "— nevetett szorosan — " feltéve, hogy Dr. Inuris lehet hiányozni." Valamikor a tengeren, majd meglátjuk, ha tudjuk, hogy az élet egy kicsit könnyebb az apja. De most, fenn kell tartani a maximális biztonság. Remélem, meg fogja érteni.


Ő kötözött rá, majd balra át a sejtek. Elfordította a kulcsot a zárban újra.


Hallottuk, bozontos van érzékünk meghalni le a folyosó vas. Aztán csend.


Penny nézett rám a kamerán keresztül.


"Ó, Nick," mondta. "Mi fog történni?"


"Penny Dawn", mondtam. "Hidd el nekem, vagy nem, megyünk tönkre ezt a projektet."


Philip Doane felnyögött eltolódott a vékony test a szalmából ágy.


"Azt kell, hogy felébredjen," Penny-mondtam neki.


"Rendben," mondta. Ő kezdte hívni. 'Apa. A papa. Ez neki. Egy fillért sem.


Az öreg keverve újra.


"Kelj fel, Apa. Szükségem van rád.'


Ego szeme megrándult, majd kényszerítette magát, hogy üljön fel. "Te vagy az, Penny?" mondta. "Nagyon sötét van itt. Nem találom a pénzt."


"Ez mellett a bal kezed, Apa," mondta.


A halvány fényben, nyúlt az ih, megragadta, majd vedd fel az orrát. Annak ellenére, hogy a hiányzó lencse, lehet, hogy most látod. Ego arca felderült, mikor meglátta őt. "Istenem" - mondta. "Tényleg te vagy az, Penny?"


"Igen, Apa.


"Csodálatos vagy," mondta. Szép.'Ő is sírni kezdett.


"Pszt , Apukám," Penny mondta. "Nem kell sírni."


"Nem tehetek róla," mondta.


"Apa, van itt valaki, aki velünk. Szükségünk van a segítségedre. Az első alkalommal, az öreg rájött, hogy Penny nem egyedül előtt a digitális kamerák. Megfordult, bámult rám.


"Ez a Nick Carter, Apu," Penny mondta. — Azt akarja, hogy segítsen minket innen."


"Igazából, Mr. Doane," mondtam. "Azt akarom, hogy Penny innen tovább a hajó elsüllyedését. De nem megy segítség nélkül.


'Mit tegyek?' - mondta.


"Hagyd abba a nyafogást," emu-mondtam neki. — A kérdés csak az, hogy meg tudod csinálni?"


"Ha nem megy, majd én," mondta. — Tartozom Lothar Inuris semmi több. A szerződés vele ért véget az a pillanat, amikor működtetett Penny. De az álnok barátok becsaptál. Azért jöttek, hogy velem ma reggel. Aztán elvittek, hogy ez a hajó pedig dobott nekem ebben a cellában. Amikor azt követelte, magyarázat, a Kínai nevetett, majd hívott egy idióta. Segítek, Carter. Öreg ember vagyok, s nem tudom, hogyan kell harcolni, de majd én segítek. Most, hogy Penny jól van, nem érdekel, mi történik, Dr. Inuris a barátaival, vagy nekem. Ez egy dupla a játék."


'Mi az?'


"Azt hittem, csak egy régi, ostoba ember. A vén idióta. De volt benne valami, amit nem tudsz rólam. Született Kínában. Beszélek az IH nyelv. Ma azt hallottam, hogy valami Kínai, ami azt jelzi, hogy kettős játékot.


"Gyerünk" - mondtam.


"Tessék elfogadni, hogy nem volt jelen. Gondolom, Penny mondta ezt neked?"


Biccentett neki.


"Nos, akkor, gondolom, tudja a szerepét. Neki, bement a Penny esetben. De nem tudta, kik voltak a barátai. Egészen a mai napig. Aztán megtudta, hogy a barátok ' ego tartalmazza a Kínai, mind az Amerikai maffia tagjai. A megállapodás az volt, hogy a maffia lenne a kínálat aranyat a Kínai cserébe a heroin. Nem mondhatnám, hogy nagyon tetszik, de én is azt gondolom, nem vagyok abban a helyzetben, hogy panaszkodik. Nos, először mindenki hátat fordított nekem, hogy elhoztál ide fordul, mint egy Ezredes Bűn. De a másik árulás még mindig létezik. A Kínai becsapják a maffia."


Megkérdeztem. "Hogyan?"


"Ez a heroin," mondta,"meg van mérgezve."


'Mi az?'


"Pontosan ezt mondom," Philip Doane mondta. "Nem tudom, mit raknak bele, de egy dolgot tudok: a heroin van csomagolva két különböző típusú műanyag zacskók. A dolgok a zöld zsákok gyorsan megölni. A dolgok a kék szatyrot munka lassan. De ha őket érte a testét, meg fog halni.


Úgy volt, hogy a kalapom Ezredes Bűn. Negyven-öt milliárd dollár gmu arany nem volt elég. Egy puskalövés nélkül, ő is csődbe az Egyesült Államokban és emberek millióit megölni. Jobb volt, mint egy nukleáris háború. Ha nem lenne a sugárzás, akkor nem lenne ipari pusztítás. Csak egy népesség, halott, folyamatosan haldoklik, nem tudja megvédeni magát.


Pedig biztos volt benne, hogy Kína értem, hogy A Fia tervek teljes mértékben kihasználják őket. Don Mario valóban lesz, a király: a király a temető. Valahol az egója rejtekhely volt, valószínűleg több ezer kiló igazi heroin. Ő is megnézte, majd úgy döntött, hogy az Ezredes Fia jóhiszeműen járt el. Azt kellett volna jobban. De nem volt ok arra, hogy sajnálom őt. Ő csak egy kis mohó, mint a gmu kellett. A gondolat, hogy az egóm, hogy becsapják az őrületbe kergetett az örömtől. Kivéve, ha ő rájött, Ezredes, a Fiam lett volna tetején ül egy arany ló, meg egy csomó ártatlan ember lett volna, meghalt, vagy haldoklik az utcán, az Egyesült Államok azóta.


De nem, ha valamit el kell mondanom róla.


"Oké, figyelj rám" - mondtam felé fordulva Philip Doane. — Van egy meló a számodra." Meg kell gyorsan. De azt hiszem, túl fogod élni, figyelembe véve, hogy mit Penny mondott rólad.


"Mindent megteszek," mondta. 'Mi ez?'


"Penny elmondta, hogy egy szakértő a zárakat, hogy tudom, minden, amit tudni lehet róluk."


"Ez lehet, hogy igaz, hogy" Ne Philip mondta.


"Rendben," mondtam. "Azt akarom, hogy engedje el nekem ezeket a bilincseket, majd nyissa ki az ajtót nekem."


"Nehéz munka," mondta az öreg. "Különösen szerszám nélkül."


"Tegyük fel, hogy van néhány eszköz, primitív, de az eszközök."


'Hol?'


"Az én gallér," emu-mondtam neki. "Megtalálja a két penge ott.


Az öreg felkelt a földről, majd sánta, stiffly felém. Lehúzta a nyakát, s kivette két penge. "Jó acél," mondta. "Igen, azt hiszem, jól jönne ih. A bilincs zárat a dell magát, még a primitív, " - mondta, miután egy felületes vizsgálat. "Mivel az ajtó a mechanizmus, látni fogja, hogy ez nem is probléma."


"Meddig tart?"


Ego szemébe világít a kilátás, hogy hasznos újra a kézműves tudta, hogy a legjobb. — Ez attól függ, hogy meddig dolgozom." Talán húsz percig.


"Siess," mondtam. "Ha jön valaki, bújj el ezek a pengék alatt a szalmát."


Az öreg ember volt már kinyújtotta a teljes hossza a földre, fogta a kezem a téren javítás a fény streaming át a rácsos ablak. Nem láttam, mit csinál, de hallottam a halk súrlódó fém, mint a keze alatt kotorászott a nedves réteg szalmát.


Megpróbálta tisztázni a fejedben, miközben dolgozott. Próbált nem pazarolni az energiámat, hogy az ego hatalma volna tegnap, vagy akár az Ezredes Fia hirtelen lépj be kell látni, hogy az ego fogoly volt. Megpróbálta elűzni a ritmikus reszelő a penge a beton lassú a légzése, de felejtsd el az időt. De azon kívül, tudta, hogy ez a daru lendült, mint egy hatalmas inga között a kikötőben a hajót, töltő ego birtokában tonna arany. Tudta kényszeríteni magát, nem hiszem, ideje, de nem tudta megállítani az ego az életben. De el fog jönni a pillanat, amikor ez a daru lesz az utolsó lépés, a diadalmas út Ezredes Fia kezdődik. Akkor túl késő lenne nekem, hogy mit szándékoznak tenni.


"Rendben," Philippa Doane hallott.


Felállt, s az ő egója kezét, látta, hogy a penge, vagy ami maradt belőle. Olyan volt, mintha ő volt az első szét az ego fél hosszában vágja valamit, ami maradt. Mozgott ügyetlenül felém, aztán elkapta a zár a mandzsetta a jobb kezét. Hagyta, hogy a hegyes fém csúszik be, tartja a fülét, közel a zár. Ő hegedült, a rögtönzött kulcs között a hüvelykujj mutatóujj, aztán óvatosan.


"Majdnem." - mondta. "De nem elég jó."


Visszavonult vissza, hogy a béke téren, pedig egyszer hallotta, hogy a karcolás a fém beton.


"Így kell lennie" - mondta, amikor visszajött.


Teljes a bizalom, odalépett az éles pengét vissza a zár, majd kicsavarta a csukló élesen. Volt egy kattintás a még mindig csend a sejt. A zár kicsapódott. Philip Doane arca kipirult az izgalomtól. "A többi egyszerű most," suttogta. Néhány másodperc múlva megjelent a másik kezét-lábát.


Ő a szájával közel ego fülébe.


"Rendben," mondtam. "Most engedje el a Penny, nagyon csendesen. Akkor majd mi gondoskodunk a cella ajtaját.


Az öreg bólintott nekem. Kevesebb, mint egy perc, Penny, kezét-lábát volt szabad.


Hívta az öreg azt mondta neki, suttogva újra, Hogy " honnan tudja megnyitni a cella ajtaja?"


Kinyújtotta a kezét. Az ego palm volt a második penge, még mindig töretlen. Ő tartotta az ego a tompa oldalon, a másik hüvelykujj mutatóujj, súrolta a penge oda-vissza.


"Mit fogok csinálni az úgynevezett loiding. Általában ez történik, egy csík a celluloid. Ez a merevség, mind pedig a rugalmasság, hogy nyomja meg a zár lap oda-vissza. A penge lesz ugyanaz.


— Ez a zaj?"


"Nem tudom," mondta az öreg. "Egy igazi loiden kell nagyon csendes. De amint ezt a nyelvet esik vissza, nem tudom, mi történik. Meg kell ezt a kockázatot.


"Nincs más választásunk," mondtam. — Én egy penny a sarokban között az ajtó, a fal, ha az ajtó nyitva van. Ha valami rosszul sülne el, hogy ki a tűzvonalból. Te pedig, ha minden jól megy, akkor jelezzen, ha a zár ingyenes, aztán mellé Penny. Mikor kimegyek az ajtón, meg ne mozdulj. Maradj ott, ahol vagy, amíg nem hívom." Feltéve, hogy még képes vagyok, hogy hívja ki.


Az öreg térdre egy nap, majd mászni kezdett a kastély egy késsel.


Próbálta tartani a légzése egyenletes. Nagy volt a kísértés, hogy leáll a légzése teljesen így lenne teljes a csend.


Ego csukló költözött, egyszer, kétszer, háromszor. Működött a tér az ajtót, majd a dobozt. Aztán megállt.


Az öreg megfordult, hogy szembenézzen velem, majd bólintott. Ideje volt, hogy munkához. Ez a munka abból állt, hogy elfog több géppisztoly.


18. fejezet


Futott ki az ajtón, mint egy bika, aki látja, egy kezdő torreádor, görnyedve, heves, valamint összegyűjtött egyszerre.


Álltak a folyosón, egyet a bal, egyet a jobb, illetve ih gondolatok voltak elég lassan ahhoz, hogy a jaws esett, mikor látták, hogy én jelenik meg. Balra fordul, felemelte a kezét, mintha késeket, zúzott az őr vállát, miközben még mindig szorongatta a géppisztoly. Amikor leesett a földre, egy baleset, megragadta az ego, egyik kezével befogta a száját, hogy abbahagyja a sikoltozást, a másik kezét a derekára, hogy támogassa az ego. Kilökték a partner egó közvetlenül a partner ego, áthidalni a szakadékot őket, amilyen gyorsan csak lehetséges, úgy, hogy még a második őr, összegabalyodtunk, a fegyver alatt a társa karját. Felemelte a karját, hogy ő tartja a férfi derekát, majd vágták át az ego-összetört váll a nagydarab őr nyakát. Ez nem egy tökéletes ütéssel, de ő hátrafordult a nyakát, hogy az oldalon. Amikor elérte ki megint elütötték a fent egy otromba emu az arcát. Csontok törtek alatt az ízületek, illetve a vér tört le a sánta rta. Ego cél a falnak keményen odalépett a földön eszméletlenül. A másik ego lett körülötte, pedig összezúzta a ádámcsutkája, a tenyerében, mielőtt lehet igénybe venni azt a tényt, hogy már nem fedezi a gmu száját.


Ő húzta a szervek félre, gyűltek össze a fegyvereket, majd bedugta a fejét a kamera. "Rendben," mondtam. "Ideje, hogy vegyél mély levegőt."


Penny apja gyorsan csatlakozott hozzám. Adott Odin gmu körül az automaták. "Azt akarom, hogy szállj le a hajó használata nélkül ih," emu-mondtam neki. "Nem megyünk át a felső, megyünk újra a fedélzeten. Tudom, mit keresek. Ez lesz távol a mólón. Kövess, ha bármilyen hema, hagyja ih nekem. S ha bármi történik velem, akkor használja a fegyvert, hogy vegye le Hema sehova, amíg a görény van valami foglalkozni. Láttam őt, amikor jött a fedélzetre: a kis ajtó a bal oldalon a Sarah Kamarás. Utunk le a félhomályos folyosón a kijárat után a stern. Költöztünk, óvatosan, de találkozott senki.


Az ajtóban várt minket.


"Add ide a fegyvert," mondtam.


Ő megrántotta a fogantyút, majd kinyitotta az ajtót gondosan. Néztem a nagy, mozgó víz az East River öt méterrel alattam.


"Előbb te, Penny," mondtam. "Lábak először. Engedd meg magadnak, hogy várj a szélén. Aztán csak engedd el. Minél kisebb a távolság esik, a kevesebb zaj van. Aztán úszni, olyan gyorsan, ahogy csak tudsz, hogy a mólón, várj meg ott. Ugyanez vonatkozik rád, Mr Nem. Itt találsz egy lépcső vezet a mólón, csak elmúlt a jobb oldali bumm.


Átment hiba nélkül. Becsukta az ajtót, amennyire csak lehet, mielőtt leesik a vége. Csak remélni tudtam, hogy nem járókelő lenne meglepve, hogy a fény a bal oldalon a Sarah Kamarás. De kételkedtem, hogy itt valaki a személyzet volt a parton. Az indulás nem volt túl közel. Másrészt, mi mindig a srácok a Don Mario kell aggódni.


Ezredes, a fiam nem kellett volna, így alig várja, hogy megmutassa nekem a hajó. Ez lehetővé tette, hogy a helyszínen az ajtó, lépcső vezet fel a mólón, a k & nb.


Penny apja voltak vár rám a lépcső alján.


"Rendben," mondtam. — Én megyek fel a lépcsőn, el a fegyvereket velem. Kövesse az emeleten." Amint a tetejére, én megyek, hogy Ne Mario. Azt akarom, hogy két innen. Fuss olyan messzire, amilyen gyorsan csak lehet.


"Nem, Nick," Penny mondta. 'Már nem.


"Igaza van," mondta az öreg. "Szükséged van egy kis segítségre."


"Tudom," mondtam. "Majd érte a Don Mario." Legalább a legtöbb azonnali segítséget. De nem akarom, hogy két velem. Hiába fáj.


"Én is megyek veled, Nick," Penny mondta.


Az övé, ő a fejét rázta. — Ha tenni akarsz valamit, te is. De ez olyasmi, amit nem lehet itt csinálni.


"Akkor mondd el, amit akarsz" - mondta az öreg.


"Azt akarom, hogy hívja David Hawke. Penny tudja, hol vele a kapcsolatot, a Közös Nyomja meg a Vezetékes Szolgáltatások Washingtonban. Mondd azt nekik, hogy a Sarah Kamarás kell fékezni minden áron. Mondd azt nekik, hogy Nick Carter mondta, hogy hívja őket. Akarod ezt?


"Ha tudjuk, csináljuk," mondta.


"Rendben," mondtam. 'Menjünk. Az idő rövid. Elkezdett fel a lépcsőn. A tetején, megnéztem a mólóra. Nagyon jól nézett ki. Minden szem lehet levonni, hogy a speciális lehetőségre. Még mozgott, most megy vissza a kikötőbe. Csak remélem, hogy maradt még legalább egy konténer az arany, az ego-éjszakai munka még nem ért véget. Tudtam, hogy a munka nem volt még vége sem.


Hallottam Penny apja fel mögöttem. A régi ember volt, mélyeket lélegezve. Elfordította a fejét feléjük. "Maradj alacsonyan maradjon az árnyékban. Majd én fedezlek. Kifelé. Futás!"Egyedül volt, a maffia körökben, a Kínai, de fogytán volt az idő.


Mászott az úton, a hasán, a móló, hogy a hosszú megereszkedett napellenző, ahol Don Mario lépett be. Lépett már fel, hogy megvédje a ajtókeret, majd megpróbálta a kilincset.


Nem volt zárva. Az övé gyorsan kicsúszott, s a sötétségbe.


Távolabb, a folyó mellett, a szent láttam. Elindultam abba az irányba, a fegyver készen áll a kezemben. Volt, hogy készüljön fel a legrosszabbra. Ha én lettem volna szerencsés, Don Mario nem vett észre. Azt reméltem, hogy sikerül.


Guggoló alacsony, tovább ment, amíg meg nem látta az égő szent fény az office windows mindenhol néz ki, mint a raktárba, majd a folyó. Iroda a teljes szélessége a folyó.


Don Mario ült a hintaszékben az asztala mögött, nézi Sarah Kamarás . Kivéve egy pár telefon, valamint egy másolatot a Lloyd ' s register of a városatyák, a szék üres volt.


Marad a pajtában magát, elbújt a hajó, veri nyílt az ajtó, s elsütötte a fegyvert. "Nagyon csendes, Mario," mondtam. Nem mozdult. Csak néztem ki az ablakon a hajó.


"Carter," mondtam. "Azt akarom, hogy húzza be a függönyt az ablakon szemben a hajó. Akkor ülj le újra. Beszélni akarok veled." Tartsa a kezét, közel az arcát, mikor ül le újra. Van valami hír arról, hogy a Kínai barátaim, azt hiszem, érdekelni fogja.


"Meg kell, hogy mondjam, jó lenne hallani, Carter," mondta.


"Ne figyelj semmire, Mario. De ha nem figyelsz, az végzetes lehet, " mondtam. "Végül is a munkát, nem akarom, hogy a' király meghalt, éljen a király helyzete, ugye?"


A reuma, Mario tolni a széket, az ablakhoz lépett, majd húztam a függönyt. Beléptem a szobába, aztán összefutottam vele, ahogy leült újra.


"Mondd hamar," mondta.


"Pontosan ezt fogom tenni" - mondtam. "A barátod megcsalt téged."


Mario nevetett. - Persze, a lovasság is jön.


"Jobb lesz, ha elkezdesz hinni, hogy túl" - mondtam. "A végén az alku nem teljesül. Az egyetlen dugóhúzó maradt-e a barátom, Ezredes Fiam, menekülés a szabadság után, hogy becsaptalak.


"Rendben, Carter, abba, hogy ezeket a rejtvényeket. Mi a helyzet?


"Heroin".


"A heroin minden rendben van, a" Don Mario mondta. "Az ego által bevizsgált, akikben megbízom."


— Nézd meg mindent?"


"Persze, hogy nem," mondta. "De mi vett minták több tonna minden."


"Jó," mondtam. "A többiek mérgezett."


"Hagyd abba," mondta. "Nem vagyok balek. Van egy esély, hogy felrobbantsa ezt az ügyet, ami azt jelenti, hogy amikor engem a fiam ellen. Én nem eszem meg.


"Azért vagyok itt, hogy kapcsolja be, hogy a Fia ellen, hogy megcsaltalak. A heroin mérgezett . Ez tényleg nagyon szemetes. A legmocskosabb egy zöld zsákok.


Mario falja a szája. "Tudod, Carter. Kezdek érdekel. Honnan tudod, hogy ezek a zöld zsákok?


— Ahogy én ismerem őt arról, kék szatyrot, majd eszik." Ha valaki ezen a hajón, aki azt is megértette, Kínai, te tudod ezt. Ez az öreg ember született Kínában.


"Milyen hamar tudjuk ezt a tesztet?" Mario-mondta. "Ez az utolsó kis szemét a hajó. Zöld zsákok. Mi van a zöld zsákok megöli a leggyorsabb.


Mario válaszolt Odin telefon. "Vito," mondta. "Hozz nekem egy, a zöld zsákok." Azonnal.'


Letette, majd rám nézett. "Oké, Carter, akkor van esélye. Lépés vissza. Van egy csapóajtó előtt az asztalon. Egy perc után, nyomja meg Vito az emeletre. Ne légy ideges a fegyverek. Vito fogja tenni, amit mondok. Biztos lehet benne, hogy nem csinál semmit.


Volt egy búgó hang alattam, s egy szakasz a földre csúszott el, felfedve Vito görény -, mint az arcát, ahogy ő is belenézett a szobába.


"Minden rendben, Vito," Don Mario mondta. "Nincsenek nehézségek."


Vito bemászott a szobába, a padlón csúszott vissza. Letette a zöld táska, a Mario szék.


"Szükségünk van egy tengerimalac," mondta. "Azt hiszem, tudom a megfelelő személy erre." Felvette a telefont. Az Ezredes Fia " - mondta. 'Gyorsan.'Várt. Amikor újra megszólalt, a hangja volt, abszurd sürgős. "Ezredes Úr, Fiam?" Don Mario. Figyelj. Baleset történt az egyik fiú. Küldj Dr. Inuris a táskát. Szükségünk lesz rá hamarosan.


Ő letette, mielőtt Ezredes Bűn is kérdezek többet. Ő húzta vissza a függönyt egy centire, s nézett a hajó. Hamarosan után, a mogorva Dr. Inuris elérte mindkét végén a rámpát, majd elindult lefelé a mólón.


"Jön" - mondtam.


"Vedd el, Vito," Don Mario mondta. Vito ment keresztül a szobák. "Ne aggódj, Vito," Don Mario mondta. "Vito, hogy őszinték legyünk. Csak annyit kell aggódnia, hogy a heroin. De legalább neked is el kell ismerned, hogy adok neked egy esélyt, Carter. Aki jobban használni, mint a tengerimalac, mint egy drogos orvos?


Bozont hallottam, ő pedig ott állt, ahol azt gondoltam, Don Mario de Vito egy rövid, ha akartak valamit. Kinyílt az ajtó lassan, Dr. Inuris belépett a szobába, Vito következő.


Ego szeme kitágult a végrehajtás clearance zászló, mikor meglátta, hogy ott állok. "Carter!"


"Tudja, Doktor. A régi még. Ő tartotta fel a hordó egy EMU gépkarabély az állán.


Azt mondta, " ez Mit jelent?"


Megütöttem az ego légcsőbe a hordó a fegyvert. "Pofa be, Doki.


"Doktor úr, a" Don Mario mondta. "Carter neki egy kis pénzt. Ez azért van, mert a heroin.


Őt lépett vissza a fegyvert.


— Mi történt, hogy a heroin?" Inuris kérdezte. "Egyszerűen csak a heroint."


"Ez az, amit el akarok mondani, Doktor úr, a" Don Mario mondta. "De Carter mást mond. Azt mondja, hogy ő mérgezte meg.


-"Ne hallgass rá, hogy" Dr. Inuris mondta. — Mit tud róla?"


"Azt mondja, tudja, elég, Doktor úr.


— Hiszel emu?" Inuris kérdezte. "Ügynök FEJSZE?"


"Míg most, a menyét, ez felkeltette az érdeklődésemet."


"Ezredes Seung nem hazudok," Dr. Inuris mondta.


"Nos, én is ezt próbálom elmondani, Carter, a" Don Mario mondta. "Még mindig, gmu sikerült meggyőzni arról, hogy jobb a biztos első, mint megijedni később. Ezért hívtuk ide. Mert azt mondtam magamnak: "Mario" - mondtam, " de ki az a legjobb, aki megítélni, hogy ez a heroin, vagy jó, vagy nem? "aztán azt mondtam magamnak,"Nos, nem más, mint régi barátunk, Dr. Lothar Inouris, akiről kiderült, hogy egy kiváló tudós, a hűséges barát." Szóval, Doktor úr, adjon egy ingyen mintát.


"Nem akarom, hogy" Dr. Inuris mondta.


"Te nem akarod?" Don Mario mondta. 'Nem akarsz? Hallottad ezt, Vito? Azt mondja, nem akarja, hogy egy ingyenes mintát.


"Ő az, aki gazdag?" Vito mondta. "Soha nem láttam függő kapcsolja le egy ingyenes mintát előtt."


"Azt hiszem, tényleg akar valamit, Vito," Don Mario mondta. "Mint minden gyógyszer függő. De ő is túl figyelmes. Vagy csak udvarias, ugye, Doktor úr?"


Inuris ' förtelmes arcát áztatta a vér. — Nem akarom, hogy ez, " kiáltotta.


-"Nos, hát, Doktor, a" Don Mario mondta. — Túl messzire ment ezzel az udvariasság. Ő húzta a hajtű ki a biztonsági öv, valamint készült egy metszést a zöld táska. Valami fehér por ömlött ki.


"Nos, Doktor úr, lesz egy búcsú bulit. Nincs gyertyákat, de megvan a mérkőzés, Vito, azt hiszem, megtalálja injekciót, majd a tűket, ha megnézi az orvosi táska. Én nem lennék meglepve, ha van egy darab gumi tömlő talán néhány más dolog, amire szükségünk van." Vito nyúlt, s elkapta a zsák körül a doktor karját. Don Mario megnyílt ego, aztán elkezdtem feltúrni nen.


"Ne hagyja, hogy ezt tegyék, Carter," Dr. Inuris könyörgött. "Miért nem, Doktor úr? Mondtam neki. "Nem látom, minden a ház körül, amit ez okozhat. Ha az igazat mondod, hogy van.


"Kérlek, Carter. Kérlek.'


Ő nem nézett rám. Lehet, hogy csak engem néz. De nem tudott. Nem tudta levenni a szemét a szék, ahol Don Mario de Vito ült. Ő pedig folyamatosan könyörög. A szavak folyt, mint a levegő körül egy kilyukadt, belső csőben.


"Arany, Carter. Adok neked aranyat. A részem. Lehetsz gazdag. Soha nem kell többet dolgozni. Egy csomó pénzt. Több, mint amit valaha is látni a FEJSZÉT. Lehet valahol. Gazdag lehetsz. Csak ments meg itt. Meg tudod csinálni. Tudom, hogy tudsz. Majd, hogy megéri neked. Nem fogod megbánni.'


Don Mario van a mögött a széken. Vito állt mellette, egy fecskendővel a kezében.


"Nem értek egyet, Doktor úr" - mondtam.


"Senki sem hallja, Doktor," mondta Mario. "Túl sok a zaj odakint. A csaptelep szörnyen zajos.


Dr. Inuris térdre esett. Az izzadság patakokban folyt le az Ego arcát. "Ne csináld ezt," könyörgött. 'Ne csináld ezt. Kérdezd meg te. Ne csináld ezt velem.


Mario csapott az egója az arcát. "Fogd már be, te hülye kutya" - mondta.


Megfogta Inuris ' jobb karját rángatta a hüvely az ego zakó, ing, a könyöke felett. Egy gomb pattant le a pólóját, majd eltűnik. Vito állt a doktor előtt, fecskendővel a kezében.


Dr. Inuris kezdett nyöszörögni. Don Mario hit, az ego újra. "Nyugodtnak kell maradnunk, Doktor úr, a" Don Mario mondta. 'Nézd a jó oldalát. Pár perc múlva lesz egy boldog utazás... vagy meghalni. Akárhogy is, a problémák felett, kedves.


A doktor szeme kitágult a félelemtől.


"Rendben, Vito," Don Mario mondta.


Kitépte Inuris, hogy a lábát, s tartott egy csupasz, megsebzett kezét.


Inuris megcsavarta el. Rúgott Vito készült, ego ugrik el.


Don Mario arca elsötétedett. "Nem," morgott.


Lothar Inuris még vonagló. Don Mario tedd az egyik kezed körül Ego nyakát, s tartott a doktor kinyújtott karját a másikkal. "Rendben, Vito,"mondta," engedd meg."


Vito közeledett, óvatosan, oldalról, mint egy torreádor egy miniatűr kard a végső csapást. Dr. Inuris szeme kidülledt a feje körül. Akarta mondani, hogy "nem, Nem, nem", de nem jött ki belőlem semmi, csak egy hosszú, gyötrelmes 'NNNN' iso rta.


Vito mellette, most kezében a tű, hogy a csupasz karját, s Ne Mario segít nekik, fogta a karját, hogy megtalálja a véna. A tű hegyén van a bőre alatt, de Vito tolta a dugattyút lefelé. Don Mario megjelent Inuris. Ő pedig Vito lépett vissza. Dr. Inuris állt fel. Lehúzta a hüvely a pólót, majd dublett. "Én most megyek," mondta egy fojtott hang, " ha végeztél velem."


Láttam, Mario kezét, eléri a luger.


Dr. Inuris mosolygott a gmu. "Szükségem van a táskám," mondta. Ő is egy lépést tett felé, a tábla. Két lépést.


Készítette Don Mario autó.


Inuris nézett rám. "Kár, Carter," mondta. "Gazdag lehetsz." Volt egy furcsa, üveges nézd az ego szemében. "De nem vagy Stahl hallgatni. Sajnálom, Carter. De mit jelent ez a mondás azt jelenti? Aki utoljára nevet...


hahaha..."


Aztán semmi, de a vér jött ki a rta. Ez patakokban folyt le az ingét, festés, fehér szövet. Úgy nézett ki, érdekes módon a szörnyű árvíz, mintha valaki másé.


Egy hatalmas görcs ragadta az ego, a testet, majd ledobta a földre. A vér még mindig ömlött ki, csomagolás egy sállal ego nyaka körül a folyékony rubin. Dr. Inuris volt döbbenve. Ego nyomában a földre. Aztán a pad prések mozdulatlanul.


"Jézusom," Vito suttogta.


19. fejezet


"Rendben, Carter," mondta Mario. — Igazad volt. Egyezzünk meg most.


"Csinálunk egy fegyverszünet," mondtam. — Együtt fogunk dolgozni, hogy győződjön meg arról, Ezredes Seung nem fut le az arany. Ezt követően, minden ember magát újra.


"Elég jól hangzik" - mondta.


Mario felvette Odin a telefonok. "Zárd el a csapot," parancsolta.


Neki, kinézett az ablakon. A hang a daru-gép kezdett halványulni. Magasan a hajó, az egyik beígért fölé a nyílás körül, a konténerek.


Don Mario fordult Vito. "Menj le", mondta. "A fiúkhoz. Mondd meg nekik, hogy minden a tűzijáték tudnak gyűjteni. Szükségünk lesz rá. Hozd több dinamit benzin.


Vito eltűnt keresztül a csapóajtót.


"Amíg ugyanazon az oldalon állunk" - mondtam," azt akarom, hogy a fegyverek vissza."


"Természetesen," mondta Mario. Előhúzott egy luger, valamint stiletto az övéből.


"Ne felejtsd el, hogy ez a kis dolog, amit a zsebében," mondtam.


Kivette Pierre. "Egy gáz bombát, nem?"


"Légy óvatos," emu-mondtam neki.


Mario mosolygott. "Együtt dolgozunk, Carter." Ő adta ego nekem, vedd ego egy perc múlva.


Mario férfiak indult fel a lépcsőn, kitöltve a hivatal. Emeli a kezét, Mario intett, hogy csend.


"Carter. Dolgozik velünk. Tehát ne legyen ideges, nem mindig hibázunk, ha a dolgok egy kicsit rossz. Beszállás a hajóra. Azt akarom, hogy az ego gép felrobbantani, azt akarom, hogy gyorsan történik. Ha egy Kínai fickó meg akarja állítani, vágd le az ego. Voltunk megtévesztette. Menjünk.'


A férfi szaladgált a hivatal, a hosszú istállót, ki rá a mólón járni. Körülbelül húsz ember összesen, beleértve a Mario, meg én. A Herceg felvette egy géppisztoly. Vigyázz, az ego figyelmeztettem. "Ő volt az & nb."


"Köszönöm," mondta Mario. "Adok egy esélyt, de ha nem működik,"megveregette a hónalj," van néhány maradt."


A kikötőből, Barnes nézett fel, amikor látom, hogy az Ezredes Fia, megafonnal a kezében jelenik meg, a korlát, a híd, a kapitány az oldalán.


"Mi folyik itt, Mario?" üvöltötte. "Miért a daru ne?"


Az első Mario férfi rohant a hidat.


Mario emelte a géppisztoly, majd lőtt, egy rövid, a crane kábel. Egy kis kék füst jelent meg, majd a feszes kábel elszakadt. A hatalmas konténer esett, majd nekicsapódott a Sarah Kamarás hull a fülsiketítő puffanás. Csend volt, aztán ő is kiált.


Az Ezredes nem kell senkinek elmagyarázni a helyzetet, hogy a gmu. A következő pillanatban megfordult, jelezte a kapitány, küld ego fut a kormányállásban. Lehajolt a móló korláton, aztán parancsot adott, hogy a fedélzeten. A Kínai rohant a korláton, lóbálta a tengely. Látta, hogy a fém repedés, mint a tengelyek kezdett flash, vágja át a vastag kötegek kötelek tartották Sarah Kamarás, hogy a mólón.


Mario megállt félúton lefelé a rámpán. Emelte a géppisztolyt. Egy város golyó súrolta a korláton, rángatja a fém meg a húst. A férfiak sikoltott, aztán leesett...


Ez csökkentette a luger a hídon, majd lőtt. Ezredes Fia lebukott, mint az acél alatt a kormányállásban a windows becsapta élesen szemben a esetlenül, szemét. Amikor visszatért, egy fegyver volt a kezében. Voltunk a fedélzeten. "Vito," Mario lélegzett. — Te nem mész, az emberek fele Carter." Vidd a dinamit. A mások az, hogy a kormányállásban.


A kis görény bólintott. Mario volt már elment, majd lőtt keresztül, az automata a fedélzeten. Neki, látta, hogy a Kínai fogd meg a fejét, majd ősszel egy rohadt köd.


Aztán a hajó belsejében, a Vito a többi Mario férfiak követnek fel a lépcsőn. Az alábbi, a Kínai esett térdre vetette a puskáját. Egy lövés hallatszott mellettem, s látta, hogy a fegyveres fogd meg a karját, majd előre esnek.


A sarokban a szeme, láttam, Vito vigyorog, mint siettünk le a fedélzeten, miután a fedélzetre. A lövéseket hallottam magunk mögött, majd Odin körülbelül Mario férfiak egy fojtott sikoly, aztán bedobtam a végén a kabin lépcsőn.


A lövöldözés abbamaradt. Csak a hang nyomában a vas lépések, de előtte látott egy táblát, egy nyíl mutat a motortérben.


Voltunk a folyosón. Előttünk, egy fém ajtó lassan kinyílt, s a hordó egy géppisztoly kezdett tüzelni. Ez volt túl magas, túl messze van, de a golyók voltak, vakarja a falak, a mennyezet. Levetette magát a földre, majd talpra szökkent, újra, luger a kezében. Volt egyszer lőttem. Egy sikoly hallatszott, majd a fegyvert hordó zuhant le. Belestem át a küszöböt, majd kaptam magam, hogy nézem a mimmo magazin jön le egy lépcsőn. A Gawk süvített el a fejem felett, majd nekicsapódott a vízmentes válaszfalak. Ő intett a Vito, a férfiak pedig, hogy maradjon. Úgy nézett ki, le a gépházba. A hatalmas dugattyúk, polírozott, hogy egy tökéletes fényes, kezdett lassan. Látta, hogy egy egyenruhás mérnök int dühösen, s az emberek, fut a hozzászólás.


Még egy lövés süvített el a fejem felett. A másik oldalon a motor szoba, egy tucat lövészek tört keresztül az ajtóban, lapos magukat a rámpán, majd tüzet nyitott.


Úgy mászott ki a nap, majd becsapta be, amikor egy lövés eltalált. Megfordult, hogy Vito. "Náluk van a fegyver, a bejárat."


'Mit csinálsz?'kérdezte.


"Adj egy rúd dinamit."


Nem volt a kezemben, majdnem előtt dugóhúzó fejeztem be. A biztosíték világít rá. "Megpróbálom, hogy felrobbantsa ezt a nagy csapda," Vito mondtam neki. "Amikor a bili, mindenki fut át az ajtón. Maradjon a fedélzeten.


A fedélzet alatti minket rázkódni kezdett, majd a motorokat a hév. Ha Ezredes Seung nem lett volna csapdába fenti sikerült kiszabadítani a hajót a kábelek, a Sarah Kamarás kellett volna, hogy a tenger felé. Neki, reméltem, hogy Ne Mario megállíthatja az ego.


Ott állt mellette a vízmentes válaszfalak, majd meggyújtotta. Aztán kidobta nyisd ki az ajtót, majd kidobta a dinamit a nagy szobában. Ő húzódni. Amikor meghallotta a bang, belökte az ajtót megint. Volt egy kaleidoszkóp a halálesetek: csapda törte át a közepén, a nyilak vérzik, mindenbe belekapaszkodni kapaszkodni, valamint megrázó, mint a fém kiváltak a rögzítési pontok. Nem volt idő, hogy továbbra is nézni. A sikolyokat már elmondta az egész történetet.


Felkelt, átlépte a küszöböt, s sietett le a lépcsőn. A matróz megragadta a karom, majd összetört a seggét a luger át az orrát az ego. A csont eltört.


A sofőr állt a közelben, majd elővett egy pisztolyt az övéből. Lelőttem láttam, hogy vér szivárgott a az inge alá, alól a kék dublett.


A hátam mögött még így is többet hallottam a lövéseket, sikolyok. A Kínai ember húzta meg a fejszét, a fal klipet, majd szembefordult velem. A fényes penge másnapos Ego fejét, mint Luger tartotta, hogy az ego száját, majd meghúzta a ravaszt. A célpont ego eltűnt, a fejsze esett.


Mimmo süvített el nekem, tágra nyílt szemű, kitépik a cső nyitott. Neki, látta, hogy a legénység egyik tagja a cél mindenütt a puska. Leesett az egyik minden törzs, majd lőtt. Ő zsugorodott vissza sírni. Körülöttem, hallom a pokoli staccato a lövöldözés, a howl, majd huss a ricocheting golyók. Random kiabálás, káromkodás, vicsorgó, vagy a hatása a test ütötte el egy golyó. Mimmo nekem hengerelt egy levágott fejet. Odin körül Vito férfi, az áldozat, a fejsze. Aztán a lövöldözés abbamaradt.


Körülnézett. Vito láttam. Nyomta a kezét a mellkasán. Vér szivárgott között az ujjait. Felemelte a másik kezét, s intett a fegyvert diadalmasan. Ego arcát betört egy vacak vigyor. "Tiszta a terep," kiáltotta.


"Rendben," mondtam. "Tedd dinamitot, aztán tűnjünk el innen."


Ego robbanóanyagok szakértők már üzembe rúd dinamit az autók.


"Majd gyújtsd meg a zsinórt," mondtam. "A többiek menj vissza, fel a lépcsőn, ki az ajtón."


Úgy néztek ki túl boldog, hogy az engedélyt. Vito hajolt kissé balra, a válasz, hogy a számítások, de a többiek közül tartott az ego függőleges.


Költözött hamar az egyik táskát, hogy a következő, kezében megegyezik a biztosítékot. Elkezdték sziszeg, mint a Karácsonyi csillagok.


Itt az ideje, hogy eltűnjön. Nézte az ajtót. Vito rám nézett, majd intett, hogy siessenek. Akkor hallottam a lövéseket, sikolyok, a folyosón mögöttem. Vito szeme kitágult. Megbicsaklott a vissza, majd a kétszeresére nőtt. Majdnem halott volt, amikor végre futott le a lépcsőn.


Brylev a gépházban ment ki. A fém ajtó becsapódott. Az övé volt a csapdába.


Csapdába esett a sötétben, törött, csak a sárga tűzijáték az égő kanóc. Nagyon akadályozta volna meg a "Sarah Kamarás." De ez lenne az utolsó dolog, amit tettem.


A másodperc, ez az öt csomag dinamit felrobban az egész stern Ezredes Fia hajó fordult Ego a Nick Carter repülő koporsó.


20. fejezet


De ha nem úgy járt el, gyorsan.


Ő sietett el a lépcsőn, alámerülve az első biztosíték, majd kihúzta. Volt idő, tárgyalás, de én nyertem. Lehetett körülbelül tíz másodpercig, mielőtt az utolsó biztosítékot megjelent.


Meggyújtott egy gyufát, ment vissza a lépcsőn, majd elment. Előbb-utóbb valaki, hogy belép az ajtón, ha Ezredes Seung akar az ego hajó vitorlát. Amikor ez történt, kész volt. A kéz csúszott át a széles, zárt körül a gáz bomba.


Az övé, remélve, hogy nem kell sokáig várni. Neki is, nem hiszem, hogy lenne ilyen.


A fiam nem volt időm, feltéve, hogy nem voltam elfoglalva, Nem Mario.


De egyszer annak is megvan az esélye, az volt, hogy gyors. Nem engedhettem meg magamnak, hogy miss. Reméltem, hogy bárki is voltunk kint, aki vezette a kis expedíció, ami elpusztította Vito a többi, az ego csata csoport, már kezdett türelmetlen lenni.


Ha látta volna a biztosítékok égő, mielőtt bevágta az ajtót, valószínűleg már várt a robbanás, de most már kíváncsi volt, miért Ego a vadászgörény nem hallottam még. Ha nem látod, akkor valószínűleg újra összeáll, készül a férfiak, hogy minden élő invaders a gépházban.


Mindenesetre gyorsan kellett cselekednie, mert tudta, hogy az Ezredes Fia nem sok ideje maradt. A Sarah Chamberlain nem megy sehova, amíg az ego ember nem ura a gépterem.


Kinyílt az ajtó, hosszú karok, mindkét oldalon egy-egy. Senki sem tudta nyomni az ego anélkül, hogy mozgó. Ez volt a szívességet. Nem lennék meglepve, semmit. Ő pihent a keze ügyében, az egyik kéz, a kar, minden ideg figyelmeztetés a legkisebb jel, a mozgás. Másrészt, nem volt Pierre.


Akkor majdnem jött a meglepetés, olyan gyorsan, hogy majdnem elvesztettem a kart. Szergej vakítóan világít. Hajnalban, Piera tartotta kézben. Ő dobta le a bombát a folyosón, aztán becsuktam az ajtót, minden erejével.


Hallottam egy tompa robbanás, aztán semmi több. Tudta, hogy az emberek most megragadta a torkát, a folyosón kívül pedig haldoklik. Egy pillanat, mindennek vége lenne. Senki nem fog megszökni. Majd egy-két perc múlva már biztonságban lenne innen. Pierre gyorsan tette a dolgát, majd nyom nélkül eltűntek.


A tetején a lépcsőn, a nap volt nyomja le a kart, az óráját nézi. Miután másfél perc, hogy meglazult a szorítás, aztán ment vissza a gépházba.


Ez az idő, elhatározta, hogy nem hagyja, hogy bármi baj. Ő gyújtotta meg a kanócot, felszaladt a lépcsőn, s rángatta nyissa ki az ajtót. A testek halmoztak a folyosón. Bevágta maga mögött az ajtót, majd futott, amilyen gyorsan csak tudott, számolás, mint ment. "Huszonegy... huszonkettő..."


A huszonnégy, levetette magát a fedélzeten. Volt egy fülsiketítő robbanás rázta meg az egész hajót. Fények cikáztak át a fejemen, majd a hajó elhangzott le újra. Gyülekeznek az erejét, elkezdett felmászni az íj. Hagytam neki Mario előre, hol harcolta előre. Nem tudom, hogy csinálta, de ha közel áll hozzá, hogy az íj, ő lenne mögött a kocsi. Lehet, hogy ráférne egy kis figyelemelterelés.


Elvette a lépcsőn, aztán sietett végig a hosszú folyosókon. Őt, éreztem, megfulladok egy kicsit. Aztán, rájöttem, hogy én egy kicsit felfelé. A Sarah Kamarás hull kettétört. A hajó süllyed. Most a víz folyt le a gépházba.


Nem tudtam, milyen messze volt, de a szög fokozatosan egyre meredekebb. Egy csapóajtó a tetején a lépcsőn elkapta a tekintetét. Ment fel a lépcsőn, majd bedugta a fejét. Aztán megfordult, ment a fedélzeten. Senki sem látott meg.


A forgatás még mindig folyik itt. Őt, láttam, hogy három Kínai férfi lövöldözni mögött az ajtót. Az ujjai körül a luger . Ő lőtte le mindegyiket egyszer.


Csend volt az én oldalamon, a fedélzeten most. Villog az automatikus tűz volt még látható előre.


Guggoló alacsony, rohant felé Mario emberei. Észrevettem, hogy azok segítségével a mentőcsónak, mint egy pajzs. Csak Mario, a másik maradt. Az Odin körül őket is megsérült.


A galamb a mellettük. Megkérdeztem. 'Hogy vagy?'


Mario rúgva, merre van a híd. Felemelte a vállát. "Elvesztettem egy csomó ember", mondta. "Az ezredes még mindig ott van a kapitány.


"Vito, a többiek meghaltak," mondta nekik. "De a gépház felrobbant.


"Igen," mondta Mario. "Egy robbanást hallottunk. Szép volt. De nem nyugszom, amíg nem foglalkozott az ezredes magát.


— Miért nem hagysz nekem, Mario?"


"Nem," mondta. "Ez egy személyes ügy. Senki nem átver engem büntetlenül."


Golyó csapódott a mentőcsónak hull.


"Felesleges, hogy maradj itt," mondta. — Nem ért semmit. Megyek fel hozzájuk. Adj egy körül ezeket a gáz doboz.


Mit akar tenni?'


"Mi lesz a támadás" - mondta. — Majd a lépcsőn a híd alatt. Vagyunk egy nehéz szögből, de nincs értelme itt maradni.


"Veled megyek" - mondtam.


"Csinálj, amit akarsz, Carter. Most saját vállalkozásom van. Gyerünk, fiúk.


Ugrottak ki mindkét oldalán a mentőcsónak. Lövések dördültek a hídról. Minden törzs a sebesült férfi összegörnyedt, majd csúszott át a fedélzet alatt a sínek. Üvöltött, hogy egyszer, mielőtt összeomlik rá a mólón.


Kialakult a hátvédeket. Golyó tépte a fedélzeten körülöttünk, de most már hárman voltak, a lépcsőn. Mario igaza volt. Ezredes Fia Mester pedig volt egy rossz lövés szöge. Golyó süvített el felettünk. Odin repült le a gépfegyverek, majd leszállt egy balesetben a fedélzeten. Ez azt jelentette, hogy elfogyott a lőszer. Mario nyitotta meg a tartályt. Amikor elérte a lépcső tetején, a fia, a kapitány lépett ki a hintóból ajtót. Az utolsó lövés Mario társa. Megbicsaklott az élet összegörnyedt. Csak mi ketten a hídon, most, Ezredes Bűn, a kapitány, a kormányos. Mario vigyorgott rám, mint mi lebukott alatt a tűzvonalban.


"Látod, mit lát?"


Rámutatott egy görbe ujj a kormányállásban a windows. Golyó tépte tátongó lyukakat nen. Mario rándult a hüvelykujj a gáz tartály, majd vigyorgott. Akkor vette fel, s ömlött a benzin a lyukon keresztül.


Az ajtó kicsapódott. Az övé, azt látta, hogy a kapitány feszülten bámult a Mario. Ő lőtte le a védett fülcimpa szem. Eltűntek a vörös köd, s a kapitány test csúszott le a hídon.


Amikor az apja nézett vissza Mario, ő fel sem vetette a mérkőzés, ki az ablakon.


Aztán Ezredes Seung lelőtte.


Volt egy kis késő. A mérkőzés hit a kormányállásban. Volt egy üvöltés, majd az egész kunyhó lángokban tört ki.


Mario még mindig ott állt, ott egy buta vigyorral az arcán.


Rám nézett, majd adott egy felfelé mutató hüvelykujj. "Hé, Carter, gondolja, hogy Sam Bácsival, most?"


Akkor ült fel, majd esett, az ő oldalán. Odamentem hozzá, éreztem a pulzusát. Nem volt pulzusát. Lángok kiszivárgott a törött ablakok kezdődött, hogy kúszik át a hámló festék, amely része volt a Sarah Kamarás álruhában.


Itt az ideje, hogy távozzon. Vele ment a lépcsőn. A Gawk visszapattant a fém. Azután megfordult, s meghúzta a ravaszt a Luger. Esetlenül szeme hit az űrt.


Ott állt nézi Ezredes Fia arca megfeketedett. Ego bőre égett, s ráncos, mint egy múmia. Ego fogak az emberek nem durva csupasz rám. Enyhe hullám a kezét, felemelte a fegyvert.


Volt már transzban, amikor meghúzta a ravaszt. A stiletto volt már a kezemben, de leszúrta ego az élet. Már túl késő volt, hogy hagyja abba, amikor meghallotta a kalapáccsal veri az üres szobában. A kés csúszott be. Ezredes Fia lihegte.


A kés rándult tőle. Tántorodott vissza, mint egy labdát a tűz kitört körül a kormányállásban, az ego, az arcát, aztán a haját.


Az a gyanúm, hogy ő már halott volt, amikor tántorodott ki a korláton, aztán esett át. Ő volt, biztos, hogy meghalt, amikor az agy összetört a fedélzet alatt. Pattogó lángok kezdett terjedni szélén a híd. Neki, lement a lépcsőn.


Neki, zsibbadt, mind fizikailag fáradt, mint vetette magát a mólón. A fal a közeledő szirénák szivárgott az elmémbe, majd egy utolsó pillantás a hátam mögött azt mondta, hogy ez nem csak egy rossz álom. Az első tűzoltók már megállt. Az Ih világítás gyenge fény képest a fényes, lángoló fény a hajó hídján.


Tovább a mólóra, mimmo látta, hogy egy kis ember, egy gyűrött tweed öltönyt kortyolgatva egy szivart.


Neki, odamentem hozzá. Felemelte a kezét, a köszöntés. "Nos, Nicholas," mondta. Itt? Pedig az övé, azt hittem, hogy én küldtem volna nyaralni.


21. fejezet


Az irodában még a szaga ugyanaz: szivar, a füst, a régi tweed. David Hawke ült az asztalánál, rázta a fejét a rosszallását.


"Nagyon figyelmetlen, Nicholas," mondta. "Nagyon figyelmetlen."


"Attól tartok, ez volt a legjobb dolog, amit tehettem volna az adott körülmények között" - mondtam. "A legfontosabb dolog az volt, hogy megakadályozzák Ezredes Bűn a vitorlázás el az aranyat. Miután megkapta a nyitott ruha, a dolgok egy kicsit bonyolultabb. Pedig ott lenne a pletykák arról, hogy a veszteség az arany.


Hawke vett húzza a szivart. "Sikerült csírájában elfojtani," mondta. "Amíg te aludtál el tegnap a kormány kiadott lenyűgöző kereskedelmi mérleg statisztikák, előre javuló gazdaság az elkövetkező évben is megerősítette, hogy az erős elutasítás, hogy emelje fel a hivatalos arany ára. Ennek eredményeképpen az arany ára a szabad piacon Zürichben, Párizsban, majd Londonban csökkent, a dollár ellen egyéb devizák tapasztalható a legjobb nap az elmúlt hónapokban. De ő, azt hiszem, inkább az erőszakos halál az Ezredes Fia már megérkezett, mielőtt azok az emberek, akik várták a jelet a "Sarah Chamberlain".'


"Nos — mondtam. A dolgok úgy tűnik, hogy kezd jobban lenni.


"Még sokat kell takarítani," Hawke-mondta. "Én vagyok boldog, hogy azt mondják, hogy a hatóságok Washingtonban nagy segítség volt. A tűzoltóság csökkent a tüzet a hajón, hogy egy minimális. A rendőrök örültek, hogy megszabaduljon a Mario a család ego, többek között megállapította a heroin. Volt egy tisztességes összeg, egy egész raktár alá, hogy a móló alatt a meder." Sólyom egy gyufát, hogy a friss szivart. "Miután tisztázta a helyzetet Don Mario, a rendőrség csak túl boldog adni a kérelmeket. Van egy szokatlanul szigorú, de diszkrét biztonsági rendszer a hajó körül. Kincstári tisztviselők, valamint magas rangú katonai hírszerzési tisztviselők részt vesz vissza az arany a páncélterembe. A biztonsági őrök társul a Federal Reserve pincébe minden tiszt kapcsolódó ego biztonsági őrizetbe vettek. Valószínűleg minket leginkább a vasárnapi, hogy tisztázzuk a dolgot, de a végén vasárnap, elvárjuk, hogy az arany újra tárolás, valamint a hamis arany kell semmisíteni. Lefoglalt heroin megsemmisült.


— Azt mondta, hogy mindenkinek, aki részt vett védi a boltívek őrizetbe vették?" Mondtam neki. Hawke vett húzza a szivart, mielőtt válaszol. "Nos, — mondta. 'Nem igazán. Egy embert kivéve.


"Philip Doane?".


Sólyom bólintott. "Tegnap láttam, Ego lányom" - mondta. "Amikor hívott az este, azt mondta nekem, hogy hol találom őt. Szóval, mikor minden csendes volt a kikötő bár, őt látogattam meg. Beszélgettünk egy ideig. Azt mondta, hogy nagyon segítőkészek voltak szia, Nick. Én meg mondtam neki, hogy nagyon hasznos volt. Mert egyébként, ha történt veled valami a hajón, hogy nem hívott, hát, nem vagyok biztos benne, hogy milyen állapotban ez az ország lenne ma. Egy kis hamut a gmu szivarra esett a Gillette. Ő nem vette észre.


"Az apja?"


Sólyom robbant ki egy slukkot a kékes füst a szivart a hamutartóban. "Philip Doane halott" - mondta. "Egy lány mondta. Ő halt meg, röviddel azután, hogy hazaértem. A tippem, hogy a gyötrelmeit, hogy a hajón van kimerítette. Azt mondta, hogy jönnek haza, boldognak tűnt. Ő mosta fel, majd leült egy székre a nappaliban. Kért egy pohár sherryt, megkértem, hogy mondja el az egész történetet, hogy mi történt vele. Nagyon elégedett veled, Nick. Azt mondta, hogy van egy régi Kínai...


"Igen", mondtam.


"Igen, az volt a címe, hogy" Hawke-mondta. "Nos, azt mondta, hogy az apja azt hitte, hogy ez a Ji volna csodálom. Hogy valami varázsló. Egy ember, aki kiemelkedett egy varázslatos dolog. Aztán hátradőlt a székében, s csodáltam a lányát. Azt mondta, majd felemelte a poharat, s egy tósztot. "A mágia élet". Aztán ő is ivott egy kortyot, tedd le az üveget, majd lehunyta a szemét. Penny azt mondta, tudta, hogy halott.


"Sajnálom," mondtam. "Még sok gondot okozott, de a végén, nem volt rossz ember. Az ego hiba az volt, hogy a gmu nem érdekel semmi, de a lánya ego.


"Ego temették el ma reggel a" Sólyom-mondta. 'Minden rendben van. A lány is így gondolja. Ha még élne, mi lett volna tölteni vele. Ő töltötte élete végéig rács mögött."


"Én nem fogadnék Stahl, hogy" mondtam.


Hawke komoran elmosolyodott. "Nos, én tudom, ego egy tehetség is nem lenne Stahl tenni" - mondta. "De tudom, hogy az ego lánya úgy érzi, jó, hogy valószínűleg nem okozott túl nagy gondot. Ezen kívül ő volt a legjobb, hogy kijavítsa a hibát. Elment egy komplett terveket az új vault biztonsági rendszer. A végén azt írta, hogy még nem talált volna utat törni keresztül nem még."


"Vége" - mondtam. "A végén úgy tűnik, hogy megkötözve újra. Dr. Inuris, Ezredes, Fiam, Ne Mario, Ne Philippe: az összes halott. Az arany, biztonságban a heroin elkobozták.


"A felek újra biztonságban," Hawke-mondta. "Legalábbis egyelőre." Vett egy ideig húzza a szivart. "Még mindig, Miklós, volt egy kis figyelmetlen. Akkor úgy vigyorgott, nyúlt, s elkapta a kezét. "Egyszer újra," mondta, " én köszönöm, majd megbecsülést a kiemelkedő választott hivatalos."


"Köszönöm," mondtam.


"Hálásak vagyunk," Hawke-mondta. "Nos, Nick, azt hiszem, megérdemel egy kis pihenést."


"Álljunk meg egy percre," mondtam.


Sólyom tartotta fel a kezét a csend. "Nem, ez most komoly. Megérdemled. Egy darabig. Menj, ahova akarsz.


'Nem hiszem.'


'Próbáld meg!'


"Talán," válaszoltam, arra készül, hogy elhagyja az irodát.


"Ah," Sólyom mondta. 'Egy pillanat. Elfelejtettem neki valamit. Elérte az asztalt. "A lány megkért, hogy ezt adjam oda neked. Azt mondta, az apja szeretné, ha van neki. Felvette egy téglalap alakú csomagot csomagolva barna papír, meg van kötve a kötél.


Leült megint vettem ki a dobozból. G postaládájánál . "A lány azt mondta, hogy valami más. "Lássuk csak, mi volt ez megint?" Egy másik ego vicc. — Ne mondd, hogy a memória húzni. Üzenet olvasható: "Mondd meg Carter, fogadok, hogy öt frankot, hogy ő emlékszik-e, hogyan kell ezt kinyitni."


Én rámosolyogtam, mivel nem préselt párduc, valamint borz. A fedél a doboz elrepült.


Benne láttam egy listát a járat indulási idők, köröztek az út számát, sem az időt. Gyorsan lezárta a fedelet előtt Sólyom lehetett látni, mi van benne. Megnézte az óráját, majd felállt. "Nos, jobb, ha megyek. Sólyom felállt, megrázta a kezem. "Ó, Nicholas," mondta. "Biztos, hogy hagyott egy üzenetet, hogy hol találjuk meg."


"Természetesen," mondtam. 'Könnyed. Megtalálsz Hong Kong-ban. Próbálja ki a Peninsula Hotelben.


Emu integetett neki, s sietett az ajtót. Ott állt, vigyorog, mint a fakutya szivarozik.


Magasan a hegyek fölött a Riviérán, egy kis városban, a végén az út, áll egy fallal körülvett szálloda. Ők azok, akik benne vannak minden kívülről. De azok, akik kívülről nem látni be. Ez egy olyan hely, amely blokkolja le a világot.


A hátsó falon, egy elbűvölő táj, narancs ligetek, szőlőültetvények leszáll a távoli káprázatos Földközi-Tengerre. A falakon belül vannak olyan kertek, ahol sok a fák, a virágok, s élénk színű madarak. Nem akkor, amikor a nap fénylik a régi kőfalak, a kék víz, a medence int, a test invitingly.


Esténként több száz gyertya lezárja a táblák kint lágyan csillogó intimitás alatt hűvös sztárokkal teletűzdelt égen.


Aztán még van idő között az estét, majd a következő, nem akkor, amikor...


Hold szent elárasztotta a szobát, az arca csupa ezüst ragyogás. Feküdt a földön, a szemetes, a bőre puha, nedves, nyomja ellenem.


"Minden pezsgőt?"


Ő is elmosolyodott, majd megrázta a fejét. "A levegő már mámorító." A lány odahajolt, hogy nyalni:"Nick?"


Ő pihent a feje a vállamon. Ő is beszívta az édes illat a haját . "Mit?"


'Nem számít.'


"Nem, mondtam neki. Rajta. Mit akartál mondani?" A keze lecsúszott a combom. 'Nem számít.'


"Rendben," mondtam.


— Csak kíváncsi voltam."..


"Mit?"


"Ez hülyeség." A keze valóban nagyon tehetséges, ügyes.


"Semmi" - mondtam. "Nem számít, ha ez a hülye."


"Nos, ez hülyeség .


"Nos, ha ez téged zavar, akkor mondd el," mondtam.


Ő lebukott a lepedő alatt egy pillanatra. Nem is volt egy nagy ötlete, hogy mit kell ott csinálni.


Csintalan, gubbaszt, ráncolja a homlokát egyszerre, kimászott a lepedő alatt újra. A kezem foglalt volt, megint.


"Nem, — mondta. "Tényleg nem kellene kérdezned."


"Kérlek," mondtam. 'Kérdezd csak meg. Kérjük nekem.


Kezében volt, most nagyon elfoglalt. — Nem bánod?"


"Nem, mondtam neki. "Biztos vagyok benne, hogy nem bánja."


'Biztos?'


"Abszolút, teljesen biztos benne."


— Megkérdezhetem, hogy két kérdést?"


"Kérdezd meg, három, öt, száz kérdést."


"Gyönyörű itt, nem igaz, Nick?"


"Az Odin, aki találkozik a kérdést?"


"Nem," mondta, nyomja meg a száját az enyémre. — Csak kérdeztem, hogy köszönöm."


"De ezeket a kérdéseket?"


"Rendben," mondta. "Első dugóhúzó: fizeted vissza az öt frankot, amivel tartozol?"


A reuma elértem az éjjeliszekrényen egy öt frank a tárcájából. Hé adta nekem.


"Az elején a második dugóhúzó?"


"Most azt mondják, hogy gyönyörű vagyok. Mégis, az emberek mindig azt mondják, hogy a szépség nem minden a külső. Nick, ha a szép, az a szépség, csak a külső?


Nem volt szükség szavakra. A reuma, jött át a testét.


* * *


A könyvről:


Nick Carter láttam Nicole Oroszlán egy kaszinóba a francia Riviérán... Nicole eltűnt. Néhány évvel ezelőtt meghalt egy autóbalesetben.


Akkor ki volt az a nő a halott lány arcát? Carter feladata az volt, hogy kiderítsük.


De néhány ember azt mondta magukat, hogy az ego-szörnyű beállítás több millió dollárba kerül. Eközben valaki vesz egy jelentős részét a világ arany tartalékok egy kém telek húzódik a luxus francia strandokat, hogy a New York-i "büdös" vízparti...


Milyen felemelő szerepe van a Penny Le játszani ebben a kétes dell?